‫בואי ניכנס ונמשוך את הכסף שלנו‬ ‫ברוגע ככל האפשר.‬
‫בואי נעשה את זה.‬
‫קדימה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫את רואה את "המלאך עם המשקפיים" בקצה הדלפק?‬
‫"המלאך עם המשקפיים"? בחירה מצוינת, אימא.‬
‫קדימה.‬
‫תודה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫איך אוכל לעזור לכן?‬
‫שבו, בבקשה.‬
‫התקשרנו אתמול.‬
‫אנחנו רוצות למשוך‬ ‫את כל הכסף מהפיקדון שלנו.‬
‫את כל הכסף?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. בואו נראה.‬
‫ואו. זה סכום משמעותי.‬
‫אשאל את עמיתי אם הכספים שלך מוכנים.‬
‫הכסף מוכן, גברתי.‬
‫את בטוחה שאת רוצה למשוך הכול?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫טוב. אני אביא אותו.‬
‫אתן יכולות ללכת למשרד של המנהלת‬ ‫בזמן שאטפל בעסקה.‬
‫למה?‬
‫את צריכה לחתום על זה.‬
‫במשרד של המנהלת?‬
‫כן. היא רוצה לפגוש אותך.‬ ‫היא הוסיפה תזכיר במפורש.‬
‫אז בואי נלך לחתום. קדימה, מותק.‬
‫- מנהלת הסניף -‬
‫היכנסי.‬
‫ואז הבחור אמר,‬ ‫"למה שאדבר איתה אם היא תתקשר?"‬
‫אמרתי לכן. היה כיף במקום הזה.‬
‫אני לא יודעת לגבי זה,‬ ‫אבל את צריכה לבוא איתנו מתישהו.‬
‫אני בעניין, אבל אתן משלמות.‬
‫מה?‬ ‫-לא, את.‬
‫סליחה?‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫נוכל לחכות בחוץ עד שתסיימי את השיחה שלך.‬
‫את יכולה לטפל בעסקה שלנו כשיתחשק לך.‬
‫ובכן...‬
‫אנחנו רוצות למשוך את הכסף שלנו.‬ ‫נאמר לנו שאנחנו צריכים לחתום.‬
‫אה, אלה הייתן אתן?‬
‫רציתי לפגוש אתכן.‬
‫למה?‬
‫טוב, רק תהיתי‬
‫מי ימשוך סכום כזה לפני שהגיע זמן המשיכה.‬
‫אנחנו נראות מכובדות מספיק?‬ ‫-סליחה?‬
‫אז את ממציאה נהלים רק מתוך סקרנות?‬
‫כמובן שלא, גברתי.‬
‫את תאבדי הרבה ריבית.‬
‫זה למעשה לטובתך.‬
‫חבל.‬
‫אני לא חושבת.‬
‫את עושה את זה‬ ‫רק כדי שתוכלי לשמור את הכסף בבנק.‬
‫ואני לא אוהבת את הגישה שלך בכלל.‬
‫תני לי את המסמכים.‬
‫כדי שתוכלי להמשיך לשתות קפה‬ ‫עם אחיותייך בדם.‬
‫מה?‬
‫כדאי שנלך.‬
‫בסדר. אני אתקשר אלייך. נתראה.‬
‫בסדר. נתראה.‬ ‫-נתראה.‬
‫אבל ההחלטה לתת לך את הכסף‬ ‫עומדת לרשותי.‬
‫רק שיהיה ברור.‬
‫גבירתי.‬
‫אני ממש סקרנית.‬
‫את לוקחת לגימה מכוס דם‬ ‫בכל בוקר ברגע שאת מתעוררת?‬
‫בואי נלך, במבי.‬
‫פשוט נלך לסניף אחר.‬
‫גבירתי!‬
‫גברתי, ניתן לך את הכסף שלך.‬
‫כלומר, את צודקת.‬ ‫זה הכסף שלך. יש לך זכות מלאה.‬
‫אני חושבת שלא הבנת אותי.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בואו נכין את המסמכים ואת הכסף.‬
‫בואו לא נגרום לגברת לחכות.‬
‫בואו לשתות קפה במשרד שלי.‬
‫אני מעדיפה שלא. אני פשוט... ‬
‫בסדק. הבנתי אותך. אני אכין הכול.‬
‫אבל בבקשה, שבי.‬
‫זה ייקח רק שנייה. מייד אחזור.‬
‫תתקשרי למשטרה.‬
‫אלה האימא והבת.‬ ‫-מה?‬
‫תתקשרי למשטרה. הרוצחת במלונות נמצאת כאן.‬
‫תנעל את הדלתות.‬ ‫זה מצב חירום. תתנהג בטבעיות.‬
‫תתנהג בטבעיות.‬
‫- ממי ברחנו, אימא? -‬
‫לפי הדיווח, הן בבנק.‬
‫טוב, אדוני. פשוט תשלח לנו את המיקום.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫תן גז.‬
‫תפסנו אותן הפעם.‬
‫איפה השוטרים?‬
‫הם בדרך.‬
‫יופי.‬
‫כמעט סיימתי.‬
‫תפתח את הדלת, בבקשה.‬
‫תפתח את הדלת. אימא שלי שם.‬
‫אתה יכול לפתוח את הדלת, בבקשה? תפתח!‬
‫אתה לא שומע אותי?‬ ‫תפתח. אימא שלי בפנים.‬
‫השוטרים עוד לא הגיעו. מה נעשה?‬
‫אני לא יכולה לגרום לה לחכות יותר.‬
‫אני פשוט אעכב אותה איכשהו.‬
‫תיזהרי, גברתי.‬
‫הכסף שלך מוכן. את יכולה לקחת אותו וללכת.‬
‫גברתי המנהלת?‬
‫גברתי המנהלת, את בסדר?‬
‫גברתי המנהלת!‬
‫תפתחי את הדלת! תפתחי!‬
‫מה היא עושה?‬
‫היא זוממת משהו שם בפנים.‬
‫פתחי את הדלת!‬
‫אבטחו את המתחם.‬
‫תפתחי את הדלת.‬
‫במבי.‬ ‫-אימא!‬
‫מותק.‬
‫בואי ניסע לאי שלנו.‬ ‫-בטח, אימא.‬
‫הסירה שלנו בעוד רבע שעה.‬ ‫-אנחנו יכולות להגיע. זה קרוב.‬
‫מכאן.‬
‫תהיי מהירה, אבל אל תרוצי.‬ ‫-טוב.‬
‫- אמבולנס -‬
‫הצלחנו להתחמק מהם.‬
‫אני לא רואה אותם, אימא.‬
‫כי הצלחנו, מותק.‬
‫את רואה את הרציפים?‬ ‫-כן.‬
‫שם נמצאת הסירה שלנו.‬
‫היי!‬
‫רוצי!‬ ‫-עצרו! תפסיקו לרוץ!‬
‫אימא?‬ ‫-רוצי.‬
‫אימא, מה קורה?‬ ‫-חכי. תישארי רגועה.‬
‫תישארי קרובה.‬
‫סליחה.‬
‫רוצי, מותק.‬
‫אנחנו במרדף אחר החשודות.‬
‫הן רצות מהרציפים לכיוון מרכז העיר.‬
‫מובן. אנחנו אחריהן.‬
‫עצרו! משטרה! עצרי!‬
‫אמרתי לעצור!‬ ‫-עצרו!‬
‫רוצי!‬
‫היי, במבי. בואי נראה להם‬ ‫כמה טוב אנחנו שוחות.‬
‫אני מבינה את כוונתך.‬ ‫-עצרו!‬
‫רעיון מצוין.‬ ‫-אל תזוזו!‬
‫תפנו דרך, אנשים!‬
‫אני יכולה לקבל מים?‬
‫בטח, גברת.‬
‫תודה.‬
‫אנחנו באי שלנו.‬
‫בקושי הספקנו לעלות על הסירה שלנו.‬
‫אני מטפסת על הגבעה הזאת כל יום‬
‫כדי להתפעל מגינת הפרחים שלנו שממול.‬
‫זה היה אמור להיות זיכרון מתוק.‬
‫הלוואי שיכולנו לחתום על המסמכים האלה ‬ ‫בלי שיהיו בעיות.‬
‫הלוואי שלא היינו פוגשות את מנהלת הסניף.‬
‫אולי ביקום מקביל,‬
‫יש במבי ואימא שמתפעלות מהפרחים בשלווה.‬
‫אבל הן לא אנחנו.‬
‫בכל מציאות אפשרית,‬
‫אנחנו הבמבי והאימא שפישלו.‬
‫כמובן שאני יכולה לתת לכם את שמה האמיתי.‬
‫לא משנה כמה אני מתביישת בזה,‬
‫אני קרובת משפחה שלה.‬
‫למען האמת, נתתי לכם את שמה‬
‫כשנתקלתי בה במלון.‬
‫נכון.‬
‫את יכולה בבקשה לתת לנו עוד מידע?‬
‫קדימה, תשאלו.‬
‫אני אספר לכם הכול על האישה המרושעת ההיא‬
‫ועל כל הרציחות שהיא ביצעה.‬
‫בוקר טוב, אימא.‬
‫מזג האוויר מדהים.‬
‫בוקר טוב.‬
‫את רוצה שאמלא את האמבטיה?‬
‫ואז נלך לאכול ארוחת בוקר ביחד.‬
‫אני אישאר בחדר.‬
‫אימא, לא התקלחת כבר כמה ימים.‬
‫את לא יוצאת.‬
‫מתי יסתיימו ימי הכאב הגדול?‬
‫זה לא זה. זו הרגשת ההגעה לשפל המדרגה.‬
‫זה הרבה יותר גרוע.‬
‫אם אתקלח, אסרק את השיער ואצחצח שיניים,‬
‫זה יעזור לי.‬
‫אולי אפילו ארגיש טוב.‬
‫זה יהיה דבר טוב.‬ ‫-לא. אני צריכה להרגיש נורא.‬
‫אני צריכה להרגיש מובסת לגמרי.‬
‫הרסתי הכול.‬
‫כי לא היית זהירה.‬
‫כן.‬
‫כי מכרת את הירושה שלך מהר מדי.‬
‫כן. גרמתי לנו להתרושש.‬
‫תראי.‬
‫זה כל מה שיש לנו.‬
‫זה נהיה פחות מיום ליום.‬
‫אכן אין לנו עוד כסף.‬
‫מכרנו את הטבעת של אימא ברגע שהגענו.‬
‫קדימה, מותק. פשוט תורידי את הטבעת.‬
‫גברת?‬
‫מה זה?‬
‫זה הכול?‬
‫למה ציפית?‬
‫זה הרבה כסף.‬
‫בואי נלך, מותק.‬
‫אין עוד קרקע למכור, אין יותר כסף למשוך.‬
‫לא עבדתי יום אחד בחיי.‬
‫מה נעשה?‬
‫איך נסתדר כאן?‬
‫ההרגשה שלך של ההגעה לשפל המדרגה‬ ‫מפחידה אותי מאוד, אימא.‬
‫את יודעת מה אני חושבת?‬
‫אני מקשיבה.‬
‫אם אדחוף את עצמי לתחתית,‬
‫אגיע לקצה עמוק מאוד‬
‫כמו צוללן חמדן נואשות...‬
‫כן?‬
‫אמצא מוצא ברגע שאחזור למעלה.‬
‫כלומר, אם אוכל לשחות בחזרה למעלה‬ ‫בלי לסבול משיכרון מעמקים.‬
‫זה נשמע מחושב מאוד, אימא.‬
‫תעזבי אותי בינתיים.‬ ‫-לא. אל תבקשי ממני לעשות את זה.‬
‫הכול באשמתך, מלכת הקרח.‬
‫את לא יכולה להסתדר בלי לעבוד.‬ ‫בסוף תהיי ענייה.‬
‫לפעמים אני שואלת את עצמי... ‬
‫האם אימא שלי באמת מתה?‬
‫את מבינה?‬
‫האם רק דמיינתי שזה קרה כדי שאוכל לשרוד?‬
‫היא בטח שלחה מישהו שיעקוב אחריי‬
‫רק כדי שהיא תוכל להופיע‬ ‫ברגע שאחשוב שהשתחררתי ממנה.‬
‫רק כדי שהיא תוכל להטביע אותי באימה.‬
‫אבל לא.‬
‫ואז אני חושבת לעצמי,‬
‫היינו יכולות לבזבז את הכסף שלה‬ ‫אם היא הייתה בחיים.‬
‫לא היינו יכולות לבזבז אגורה.‬
‫לא ביינו יכולות למכור את כל הרכוש שלה.‬
‫שנלך לנמנם, אימא?‬
‫בטח.‬
‫בואי ננמנם.‬
‫היא לעולם לא תחזיק את התינוק הזה.‬ ‫אני אעלים אותו אחרי הלידה.‬
‫אם יהיה צורך, אם היא תתנגד,‬ ‫גם היא תוכל להיעלם.‬
‫אני אהרוס גם אותה.‬
‫בחייך. אנחנו לא יכולים ללכת רחוק כל כך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫היא מביישת אותנו.‬
‫תראה אותנו.‬
‫כלומר, בטח. את צודקת לגבי התינוק.‬
‫אין לו את הדם שלנו.‬
‫אבל לה יש.‬
‫אני לא יכול לקחת את הסיכון שאאבד אותה.‬
‫לכולם הייתה אותה שאלה בלוויה.‬
‫איך יכול להיות שהבלמים של מכונית‬ ‫שמטופלת באופן קבוע‬
‫פשוט מתקלקלים?‬
‫כולם ידעו את התשובה.‬
‫זו הייתה האישה המרושעת ההיא.‬
‫מישהו ראה אותה‬ ‫מתגנבת למוסך בלילה שלפני כן,‬
‫אבל הם לא הבינו שהיא ניסתה לרצוח אותם.‬
‫את בחיים.‬
‫כמובן. הסתתרתי.‬
‫זייפתי את מותי.‬
‫כדי להעניש אותך.‬
‫לעולם לא תסלחי לי, אימא?‬
‫לעולם לא תאהבי אותי?‬
‫אף פעם לא תעריכי את בתך כמו אימא עורבת?‬
‫את תיענשי.‬
‫בקרוב.‬
‫את היית העונש שלי.‬
‫אימא?‬
‫את בסדר?‬
‫קרה משהו? את יכולה לספר לי.‬
‫שנצא החוצה?‬
‫בואי נלך לשאוף אוויר.‬
‫זה גרם לך להרגיש טוב, נכון?‬
‫פחדתי כשראיתי אותך כך.‬
‫דיברת אל עצמך.‬
‫חשבתי שראיתי את אימא שלי.‬
‫חשבתי שהיא במלון.‬
‫הכול היה בראש שלי אחרי הכול.‬
‫הרגשת ההגעה לשפל המדרגה‬ ‫היא אכן גרועה יותר מימי הכאב הגדול.‬
‫אמרתי לך, מותק.‬
‫את יודעת, זה יהיה הסוף שלנו‬ ‫אם לא נעצור אותה.‬
‫כך זה נראה.‬
‫עלייך לעשות משהו.‬
‫את צריכה להוציא אותנו מזה.‬
‫במבי, המקום הזה...‬
‫זה לא ייגמר טוב אחרת.‬
‫במבי, המקום הזה!‬
‫לאימא שלי הייתה קרקע כזו בדיוק.‬
‫היא לא מכרה אותה. בדיוק נזכרתי.‬ ‫-באמת?‬
‫נזכרתי כשראיתי את המקום הזה.‬ ‫הוא נראה בדיוק כך.‬
‫אז איפה הוא?‬
‫במקום תיירותי צפוף מאוד.‬
‫קילומטרים של אדמה.‬
‫היא שווה הרבה?‬
‫אני אגיד לך דבר אחד.‬
‫לא נצטרך לדאוג לכסף במשך שנים רבות.‬
‫רואה, אימא? שוב הצלת אותנו.‬
‫מצאת מוצא.‬
‫נמכור את הקרקע הזאת, במבי.‬
‫נחזור לטורקיה.‬
‫אבל המשטרה מחפשת אותנו.‬
‫אנחנו כאן חודשיים.‬ ‫אני בטוחה שהם המשיכו הלאה.‬
‫אני בספק.‬
‫מה תחושת הבטן שלך אומרת?‬ ‫תחושת הבטן שלך תמיד יודעת מה נכון.‬
‫תחושת הבטן שלי אומרת שזה מסוכן מאוד.‬ ‫הוא לא רוצה ללכת.‬
‫אבל תגידי לי את. יש לנו ברירה?‬
‫חזרנו ישר לחדר שלנו.‬
‫התחלנו להתקשר לכל סוכן נדל"ן באזור.‬
‫זה ליד הצוקים, אדוני.‬
‫כן, אני זוכר את המקום.‬
‫זו פיסת אדמה יפהפייה.‬
‫ואנחנו רוצות למכור אותה בהקדם האפשרי.‬
‫אתה חושב שנוכל למצוא קונים?‬
‫אבל כמה מהר?‬
‫בהקדם האפשרי.‬
‫כלומר, אני בטוח שנוכל.‬
‫אולי לא מייד, אבל... ‬
‫אני אתקשר אלייך אם אמצא קונה מתאים.‬
‫תני לי את המספר שלך, גברתי.‬
‫אימא הייתה בטלפון עד מאוחר מאוד.‬
‫כולם פשוט התחמקו מאיתנו‬ ‫ברגע שהיא אמרה שזה דחוף.‬
‫הלו?‬
‫שלום. אני מקשרת את המספר‬ ‫שרצית שאתקשר אליו.‬
‫אנא המתיני.‬
‫הלו?‬
‫היי. אני מתקשרת בנוגע לקרקע ליד הצוקים.‬
‫גברתי, איפה היית?‬
‫לא נתת לי את המספר שלך.‬
‫יש לי קונה לקרקע שלך.‬
‫באמת?‬
‫כן, באמת. הם אפילו נתנו לי ייפוי כוח.‬
‫אנחנו נטפל בעצמנו בשאר‬ ‫כדי שלא יטרידו אותך.‬
‫הם רוצים לבנות שם וילה.‬
‫בסדר. אגיע למכירה בקרוב.‬
‫בסדר. אני מצפה לזה. בואי נעשה את זה.‬
‫שמעת אותו, במבי. אנחנו חוזרות לטורקיה.‬
‫אמה הייתה ההגדרה של "גברת".‬
‫"מה שקורה בינינו, נשאר בינינו"‬ ‫הייתה המנטרה שלה.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫מכאן.‬
‫אביה היה אדם מכובד.‬
‫בנוי היטב.‬
‫כמו פסל.‬
‫אבל, כמובן,‬
‫הקסם שלו לא נמצא בשום מקום‬
‫ביום הלוויה.‬
‫רגע. האבא לא מת בתאונה?‬
‫בהחלט לא, אדוני.‬
‫רק אימא שלה והנהג.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום.‬
‫מזל טוב, אדוני.‬
‫אתה קונה קרקע מדהימה.‬
‫הכול מוכן, דרך אגב.‬
‫דיברתי עם המוכרת.‬
‫גם היא מגיעה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬