‎O să scoatem banii ‎fără să atragem atenția.
‎- Haide! ‎- Hai!
‎Bună dimineața!
‎Vezi Îngerul cu ochelari de la ghișeu?
‎Îngerul cu ochelari? O alegere bună.
‎Haide!
‎Mulțumesc mult.
‎Bună dimineața!
‎Cum vă pot ajuta?
‎Luați loc!
‎Am sunat ieri. Vrem să retragem toți banii ‎din depozitul la termen.
‎- Tot? ‎- Da.
‎Ia să vedem!
‎Ia te uită! E o sumă mare.
‎O să-mi întreb colegii ‎dacă avem fondurile.
‎Sunt gata.
‎Sigur vreți să retrageți tot?
‎Da, vă rog.
‎Bine. Mă întorc imediat.
‎Puteți merge la directoare ‎până finalizez tranzacția.
‎- De ce? ‎- Trebuie să semnați.
‎În biroul managerului?
‎Da. A cerut să vă vadă.
‎Să semnăm, atunci. Haide, scumpo.
‎DIRECTOR DE FILIALĂ
‎Intrați!
‎Tipul zice: ‎„Aș vorbi cu ea dacă m-ar suna.”
‎Ți-am spus că e distractiv locul.
‎Nu știu ce să zic, ‎dar trebuie să vii cu noi cândva.
‎Vin, dar faceți voi cinste.
‎- Ce? ‎- Ei, și tu!
‎Scuze, cu ce vă pot ajuta?
‎Scuze de deranj.
‎Nu putem aștepta afară ‎până terminați de vorbit.
‎Să finalizați tranzacția când aveți chef.
‎Știți... Vrem să retragem banii. ‎Ni s-a spus că trebuie să semnăm.
‎Dumneavoastră erați?
‎Am cerut să vă văd.
‎- De ce? ‎- Doar mă întrebam
‎de ce ați retrage o asemenea sumă ‎înainte de termen.
‎- Părem sărace sau ce? ‎- Pardon?
‎Inventați proceduri din curiozitate?
‎Sigur că nu, doamnă.
‎Veți pierde dobânda.
‎Nu e în interesul dv.
‎- Ar fi păcat. ‎- Nu cred.
‎Faceți asta ca să țineți banii.
‎Nu-mi place atitudinea asta.
‎Dați-mi actele.
‎Ca să vă puteți bea cafeaua cu fetele.
‎Ce?
‎Plecăm.
‎Bine. Vă sun eu. Pa!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Decizia să vă dau banii îmi aparține.
‎Să fie clar.
‎Doamnă...
‎Sunt foarte curioasă.
‎Oare beți cafea cu sângele oamenilor ‎în fiecare dimineață?
‎Haide, Bambi!
‎Mergem la altă filială.
‎Doamnă!
‎Stați să vă dăm banii.
‎Aveți dreptate. Banii vă aparțin.
‎Cred că m-ați înțeles greșit.
‎Vă rog.
‎- Bine. ‎- Să pregătim actele și banii.
‎Să nu aștepte doamna.
‎Haideți la o cafea în birou.
‎Prefer să nu.
‎Înțeleg. Totul va fi gata repede.
‎Luați loc, vă rog.
‎Mă întorc imediat.
‎- Sună la poliție. Sunt mama cu fiica. ‎- Poftim?
‎Sună la poliție. ‎Ucigașa din hoteluri e aici.
‎Închide clădirea. Poartă-te normal.
‎Ușurel.
‎DE CINE FUGEAM NOI?
‎Cică sunt la bancă.
‎Bine, domnule. Dați-ne adresa.
‎Bine. Am înțeles.
‎Calc-o!
‎Le-am prins.
‎- Unde sunt polițiștii? ‎- Pe drum.
‎Bine.
‎Aproape gata.
‎Deschideți ușa, vă rog.
‎Deschideți!
‎Deschide! Mama e înăuntru.
‎Deschide ușa odată!
‎Nu mă auzi? Deschide! Mama e înăuntru.
‎- Nu au venit polițiștii. Ce facem? ‎- Nu mai pot trage de timp.
‎Găsesc eu o soluție.
‎Aveți grijă.
‎Banii sunt gata. Îi puteți lua.
‎Dnă directoare sunteți bine?
‎Doamnă directoare! Deschide ușa!
‎Ce face?
‎I-a făcut ceva.
‎Deschide ușa!
‎Asigurați perimetrul.
‎Deschide ușa.
‎- Bambi. ‎- Mamă!
‎Scumpo.
‎- Hai pe insulă! ‎- Bine, mamă.
‎- Barca pleacă în 15 minute. ‎- Putem ajunge. E în zonă.
‎Pe aici.
‎- Grăbește-te, dar nu fugi. ‎- Bine.
‎AMBULANȚĂ
‎Am scăpat. Nu-i văd, mamă.
‎Am reușit.
‎- Vezi cheiul? ‎- Da.
‎Acolo e barca.
‎Stai!
‎- Fugi! ‎- Stai!
‎- Mamă? ‎- Fugi!
‎- Ce se întâmplă? ‎- Fii calmă. Stai cu mine.
‎Scuze!
‎Fugi!
‎Urmărim suspectele.
‎Fug din port spre centru.
‎Am înțeles. Le urmărim.
‎Stați! Poliția!
‎- Am zis să stați! ‎- Stai!
‎Bambi, să le arătăm cât de bine înotăm.
‎- Am înțeles. ‎- Stați!
‎- Bună idee. ‎- Nu mișcați!
‎Faceți loc, oameni buni!
‎- O sticlă de apă, vă rog. ‎- Imediat.
‎Mulțumesc.
‎Suntem pe insula noastră.
‎Abia am prins barca.
‎Urc pe dealul ăsta în fiecare zi
‎ca să admir grădina noastră cu flori.
‎Trebuia să fie o amintire frumoasă.
‎Aș fi vrut să putem semna actele ‎fără nicio problemă.
‎Să nu o fi cunoscut ‎pe directoarea de filială.
‎Poate într-un univers paralel,
‎există o fată Bambi cu mama ei ‎care admiră florile în pace.
‎Dar nu și noi.
‎În toate realitățile posibile,
‎suntem Bambi și mama care au rasolit-o.
‎Sigur că vă pot spune numele ei real.
‎Oricât de rușine mi-ar fi cu ea, ‎suntem totuși rude.
‎De fapt, v-am dat numele ei ‎când am dat de ea la hotel.
‎Așa e. Ne puteți da și alte informații?
‎Întrebați, atunci. ‎Vă spun totul despre femeia aia oribilă...
‎și crimele pe care le-a comis.
‎'Neața, mamă!
‎Vremea e minunată.
‎'Neața!
‎Vrei să umplu cada?
‎Apoi luăm micul dejun împreună.
‎Rămân în cameră.
‎Mamă, nu ai făcut duș de câteva zile.
‎Nu ieși din casă. ‎Când se vor sfârși Zilele inimii grele?
‎Acum e Sentimentul prăbușirii.
‎E mult mai rău.
‎Dacă aș face duș, ‎m-aș pieptăna și m-aș spăla pe dinți,
‎m-aș simți mai bine.
‎Poate m-aș simți în regulă.
‎- Ar fi bine. ‎- Nu. Trebuie să mă simt oribil.
‎Ar trebui să mă simt doborâtă.
‎- Am stricat totul. ‎- Fiindcă ai fost neatentă.
‎Fiindcă ți-ai vândut moștenirea ‎prea repede.
‎Da. Ne-am adus la sapă de lemn.
‎Uite!
‎Asta e tot ce ne-a rămas.
‎Se împuținează.
‎Chiar nu mai avem bani.
‎Am vândut inelul mamei când am sosit.
‎Haide, scumpo. Dă-l jos.
‎Doamnă.
‎Ce-i asta?
‎Doar atât?
‎Ce vă așteptați? E o sumă frumoasă.
‎Haide, scumpo!
‎Nu mai avem terenuri sau bani în conturi.
‎Nu am lucrat niciodată.
‎Ce ne facem? Cum o să supraviețuim?
‎Sentimentul prăbușirii mă sperie, mamă.
‎- Știi la ce mă gândesc? ‎- Zi-mi.
‎Dacă mă forțez să ajung ‎în punctul cel mai de jos...
‎dacă ajung până la fund, ‎ca un scafandru disperat...
‎Da?
‎O să găsesc o cale să ies la suprafață.
‎Dacă pot înota destul de repede ‎înainte să mă sufoc.
‎Pare că ai un plan, mamă.
‎Lasă-mă un pic.
‎Nu-mi cere asta.
‎E doar vina ta, Regină de gheață.
‎Nu poți supraviețui fără să muncești. ‎O să ajungi săracă.
‎Uneori mă întreb...
‎Mama chiar o fi murit?
‎Nu?
‎Sau doar mi-am imaginat eu?
‎O fi pus pe cineva pe urmele mele.
‎Doar ca să-și facă apariția ‎când credeam că am scăpat de ea.
‎Ca să mă terorizeze.
‎Dar nu.
‎Apoi mă gândesc...
‎nu-i puteam cheltui banii ‎dacă ar fi fost în viață.
‎Niciun bănuț.
‎Nu i-am fi putut vinde proprietățile.
‎- Tragem un pui de somn? ‎- Da.
‎Să dormim un pic.
‎Nu va ține copilul ăla în brațe. ‎O să-l fac dispărut.
‎Dacă se opune, poate să dispară și ea. ‎O voi distruge.
‎Nu putem face așa ceva.
‎Cum adică? E o rușine. Uită-te la noi!
‎Ai dreptate despre copil.
‎Nu e din sângele nostru.
‎Dar ea e.
‎Nu pot risca s-o pierd.
‎Toți aveau aceeași întrebare ‎la înmormântare.
‎Cum ar fi putut ceda frânele ‎unei mașini așa bine întreținute?
‎Toată lumea știa răspunsul.
‎Fusese femeia aia ticăloasă.
‎A fost văzută în garaj cu o seară înainte,
‎dar nimeni nu-și imagina ‎că ar fi încercat să-i omoare.
‎Ești în viață.
‎Sigur că da. Mă ascundeam.
‎Mi-am înscenat moartea. ‎Ca să te pedepsesc.
‎N-o să mă ierți niciodată, mamă?
‎Nu mă vei iubi niciodată?
‎Nu-ți vei prețui fiica precum corbii?
‎Vei fi pedepsită. În curând.
‎Tu ai fost pedeapsa mea.
‎Tu ai fost.
‎Mamă?
‎Te simți bine?
‎S-a întâmplat ceva? Îmi poți spune.
‎Ieșim la aer curat? Haide!
‎E plăcut, nu?
‎M-ai speriat mai devreme.
‎Vorbeai singură.
‎Mi s-a părut că o văd pe mama.
‎Credeam că e la hotel.
‎Doar mi-am imaginat.
‎Sentimentul prăbușirii e mai rău ‎decât Zilele inimii grele.
‎Ți-am spus, scumpo.
‎Dacă nu te oprești, o să fim pierdute.
‎Așa se pare.
‎Trebuie să faci ceva să îți revii.
‎Bambi, locul ăsta...
‎Nu se va sfârși cu bine.
‎Bambi, locul ăsta!
‎Mama avea un teren ca ăsta.
‎- L-a păstrat. Îmi amintesc acum. ‎- Zău?
‎Mi-am amintit când am venit aici. ‎Arăta la fel.
‎- Unde e? ‎- Într-un loc plin de turiști.
‎Kilometri pătrați.
‎E foarte valoros?
‎Atât îți zic, ‎nu ne va lipsi nimic ani de zile.
‎Vezi? Ne-ai salvat din nou.
‎Ai găsit o scăpare.
‎Vom vinde terenul ‎și ne vom întoarce în Turcia.
‎Dar ne caută poliția.
‎Suntem aici de două luni. Sigur au uitat.
‎Mă îndoiesc.
‎Ce-ți spune instinctul? ‎Nu te înșeli niciodată.
‎Instinctul îmi spune că e riscant. ‎Nu îmi vine să merg nicăieri.
‎Dar spune-mi, avem de ales?
‎Ne-am întors în cameră.
‎Am sunat ‎la toți agenții imobiliari din regiune.
‎E pe lângă faleză.
‎Da, îmi amintesc locul.
‎E un teren superb.
‎Vrem să-l vindem cât mai repede. ‎Am putea găsi cumpărători?
‎- ‎Cât de repede? ‎- Cât mai curând.
‎Sigur că da. Poate că nu imediat, dar...
‎Vă sun dacă găsesc un cumpărător potrivit.
‎Dați-mi numărul de telefon.
‎Mama a stat în telefon până noaptea.
‎Toți ne evitau când spuneam că e urgent.
‎Alo?
‎Bună ziua! Vă fac legătura ‎cu numărul la care voiați să sunați.
‎- Alo? ‎- În legătură cu terenul de pe faleză.
‎Unde ați fost, doamnă? ‎Nu mi-ați lăsat numărul.
‎Am un cumpărător.
‎- Serios? ‎- Da. Mi-a dat și împuternicire.
‎Ne ocupăm noi de rest, fără deranj.
‎Vor să-și facă o vilă acolo.
‎Bine. Vin să rezolvăm în curând.
‎Bine. Vă aștept. Să facem afacerea!
‎L-ai auzit, Bambi. ‎O să ne întoarcem în Turcia.
‎Mama ei era definiția unei doamne.
‎Mottoul ei era: „Orice se întâmplă ‎între noi rămâne între noi.”
‎- Bună ziua! ‎- La fel!
‎Pe aici.
‎Tatăl ei era un om distins. Bine făcut.
‎Foarte chipeș.
‎Dar, desigur, ‎nu avea pic de farmec la înmormântare.
‎Stați așa! Nu a murit și el în accident?
‎Sigur că nu, domnule. ‎Doar mama și șoferul.
‎- Vă rog! ‎- Mulțumesc.
‎Bună ziua!
‎Felicitări, domnule! ‎Veți cumpăra un teren fabulos.
‎Totul e pregătit.
‎Am vorbit cu vânzătoarea. Va veni și ea.
‎Foarte bine.
‎BAZAT PE ROMANUL DE PERIHAN MAĞDEN