Půjdeme dovnitř a co nejvíc v klidu si vybereme peníze.
Pojďme na to.
Pojďme.
Dobré ráno.
Vidíš Anděla s brýlemi u zadní přepážky?
Anděl s brýlemi? Skvělá volba, mami.
Tak jdeme.
Děkuju. Na shledanou.
Dobré ráno.
Jak vám můžu pomoct?
Posaďte se, prosím.
Včera jsme volaly.
Chceme vybrat peníze z termínovaného vkladu.
- Všechny? - Ano.
Dobře. Podívám se.
Páni. Je to značná částka.
Zeptám se kolegyně, jestli je to připravené.
Je to v pořádku, madam.
Opravdu chcete vybrat všechno?
Ano, prosím.
Dobře. Hned to bude.
Než provedu transakci, jděte do kanceláře ředitelky.
Proč?
Musíte podepsat zrušení vkladu.
U ředitelky?
Ano. Ráda by vás viděla. Je tu od ní zpráva.
Tak to tedy podepíšeme. Pojď, zlato.
ŘEDITELKA POBOČKY
Dále.
A pak řekl: „Mluvil bych s ní, kdyby zavolala.“
Říkala jsem vám to. Je tam sranda.
To nevím, ale někdy musíš jít s námi.
Klidně, ale platíte vy.
- Cože? - Ty jedna.
Promiňte?
Co si přejete?
Nerada obtěžuju.
Můžeme počkat venku, dokud si nepopovídáte.
Naši transakci můžete zpracovat, až se vám bude chtít.
My...
Chceme vybrat peníze. Řekli nám, že to musíme podepsat.
Tak to jste vy?
Chtěla jsem vás vidět.
Proč?
Byla jsem zvědavá,
kdo si vybere takovou částku před termínem splatnosti.
- A jste spokojená? - Promiňte?
Takže si vymýšlíte procedury jen tak ze zvědavosti?
Jistěže ne, madam.
Přijdete o velké úroky.
Je to pro vaše dobro. Byla by to škoda.
To si nemyslím.
Děláte to, aby si banka mohla ty peníze nechat.
Váš přístup se mi vůbec nelíbí.
Co mám teda podepsat?
Ať máte klid na krvavou kávu s pokrevními sestrami.
Cože?
Asi půjdeme.
Tak jo. Zavolám. Mějte se.
- Tak jo. Měj se. - Tak zatím.
Rozhodnutí vyplatit vám ty peníze je na mně.
Jen aby bylo jasno.
Madam.
Opravdu mě to zajímá.
Dáváte si doušek krve po probuzení každé ráno?
Jdeme, Bambi.
Půjdeme do jiné pobočky.
Madam!
Madam, dáme vám vaše peníze.
Máte pravdu. Jsou to vaše peníze. Máte na ně právo.
Myslím, že jsme se nepochopily.
Prosím.
- Dobře. - Připravte dokumenty a hotovost.
Nenecháme tu dámu čekat.
Dáte si u mě v kanceláři kávu?
Radši ne. Já...
Jistě. Chápu vás. Hned vše připravím. Ale pojďte se prosím posadit.
Bude to chvilička. Hned jsem zpátky.
Zavolej policii.
- Je to ta matka s dcerou. - Co?
Zavolej policii. Je to ta hotelová vražedkyně.
Zamkni. Stav nouze. Dělej jakoby nic.
Jakoby nic.
PŘED KÝM JSME UTÍKALY?
Někdo hlásil, že jsou v bance.
Dobře, pane. Pošlete nám adresu.
Tak jo. Dobře.
Šlápni na to.
Tentokrát je máme.
Kde je policie?
Jsou na cestě.
Dobře.
Už to bude.
Otevřete, prosím.
Otevřete. Mám tam mámu.
Otevřel byste mi? Otevřete!
Slyšíte mě? Otevřete. Mám tam mámu.
- Pořád tu nejsou. Co budeme dělat? - Nemůžu ji nechat čekat.
Nějak ji zdržím.
Dávejte pozor, madam.
Vaše peníze. Můžete si je vzít a jít.
Paní ředitelko?
Jste v pořádku?
Paní ředitelko!
Otevřete dveře!
Co to dělá?
Něco tam provádí.
Otevřete dveře!
Zajistěte oblast.
Otevřete dveře.
- Bambi. - Matko!
Zlato.
- Pojďme na náš ostrov. - Ano.
- Loď odplouvá za 15 minut. - To zvládneme. Je blízko.
Tudy.
- Pojď rychle, ale neutíkej. - Dobře.
AMBULANCE
Setřásly jsme je.
Nevidím je, Matko.
Protože jsme to zvládly.
Vidíš ty doky?
Tam je naše loď.
Hej!
- Utíkej! - Stát! Neutíkejte!
- Mami? - Utíkej.
- Mami, co se děje? - Počkej. Zůstaň v klidu. Drž se u mě.
Pardon.
Utíkej, zlato.
Sledujeme podezřelé.
Utíkají od doků směrem do centra.
Rozumím. Jedeme.
Stůjte! Policie! Stát!
Řekl jsem stát!
Utíkej!
Bambi. Ukážeme jim, jak umíme plavat.
- Chápu, mami. - Stůjte!
- Skvělý nápad. - Ani hnout!
Z cesty!
Můžu dostat vodu?
Jistě, slečno.
Děkuju.
Jsme na našem ostrově.
Loď jsme stihly jen tak tak.
Každý den běhám na tenhle kopec,
abych obdivovala naši květinovou zahradu naproti.
Měla to být sladká vzpomínka.
Kéž bychom mohly ty papíry podepsat bez zádrhelů.
Kéž bychom tu ředitelku pobočky nepotkaly.
Možná v paralelním vesmíru
existuje Bambi a Matka, které pokojně obdivují rozkvetlou louku.
Ale nejsme to my.
V každé pravděpodobné realitě
jsme Bambi a Matka, co to zvoraly.
Samozřejmě, že vám můžu říct její pravé jméno.
Byť se za to stydím, je to moje příbuzná.
Ale už jsem ho policii řekla, když jsem ji potkala v hotelu.
To ano.
Můžete nám dát další informace?
Tak se ptejte.
Řeknu vám o té odporné ženské
a vraždách, které spáchala, všechno.
Dobré ráno, mami.
Venku je nádherně.
Dobré ráno.
Mám ti napustit vanu?
Pak můžeme jít na snídani.
Zůstanu v pokoji.
Mami, už ses nesprchovala několik dní.
Ani jsi nešla ven. Kdy Dny Těžkého srdce skončí?
Žádné Dny Těžkého srdce. Mám Pocit totálního dna.
To je mnohem horší.
Kdybych se osprchovala, učesala a vyčistila si zuby,
udělalo by mi to dobře.
Možná by se mi ulevilo.
- To by bylo fajn. - Ne. Měla bych se cítit hrozně.
Měla bych se cítit poražená.
Všechno jsem zničila.
Protožes nebyla opatrná.
Protožes rozprodala svoje dědictví příliš rychle.
Ano. Kvůli mně jsme teď švorc.
Podívej.
To je vše, co máme.
Každým dnem je jich míň.
Opravdu už žádné peníze nemáme.
Matčin prsten po babičce jsme prodaly hned po příjezdu.
No tak, zlato. Sundej ten prsten.
Madam?
Co to má být?
To je všechno?
Co jste čekala?
Je to skvělá cena.
Jdeme, zlato.
Žádné pozemky k prodeji, žádné peníze v bance.
V životě jsem nepracovala.
Co budeme dělat?
Jak tady přežijeme?
Tvůj Pocit totálního dna mě děsí, Matko.
Víš, co mě napadlo?
Poslouchám.
Když se dostanu na samé dno,
když dosáhnu nejtemnějších hlubin,
jako nenasytný potápěč...
Ano?
Až se vynořím, budu mít řešení.
Pokud tedy vůbec vyplavu, aniž by mě sejmula dekomprese.
To zní velmi promyšleně, mami.
Nech mě teď být.
Ne. To po mně nechtěj.
Je to tvoje vina, Ledová královno.
Bez práce se neobejdeš. Nakonec skončíš bez peněz.
Někdy si říkám...
Je moje matka opravdu mrtvá?
Víš?
Nepředstavovala jsem si to, abych přežila?
Určitě mě nechala sledovat...
aby se mohla zjevit ve chvíli, kdy si budu myslet, že jsem jí unikla.
Jen aby mě ochromila tou hrůzou.
Ale ne.
Pak si totiž řeknu...
že kdyby žila, nemohly bychom utrácet její peníze.
Nemohly bychom utratit ani cent.
Nemohly bychom prodat celý její majetek.
Nezdřímneme si?
Pojďme si zdřímnout.
Nikdy si to dítě nepochová. Po porodu ho nechám zmizet.
A když bude třeba, zmizí i ona.
Zničím i ji.
Ale no tak. To přece nemůžeme.
Jak to myslíš?
Zostudila nás.
Podívej se na nás.
Jistě. S tím dítětem máš pravdu.
Není to naše krev.
Ale ona ano.
Nemůžu riskovat, že ji ztratím.
Na pohřbu měli všichni stejnou otázku.
Jak mohly na pravidelně udržovaném autě
selhat brzdy?
Odpověď všichni znali.
Byla to ta odporná ženská.
Někdo ji noc předtím viděl plížit se do garáže,
ale koho by napadlo, že je chce zabít?
Ty žiješ.
Samozřejmě. Ukrývala jsem se.
Předstírala jsem smrt.
Abych tě potrestala.
Nikdy mi neodpustíš, mami?
Nebudeš mě nikdy milovat?
Nebudeš se o svou dceru starat, aspoň tak, jak to dělají vrány?
Připrav se na trest.
Brzy.
Tys byla můj trest.
Mami?
Jsi v pořádku?
Stalo se něco? Mně to můžeš říct.
Nepůjdeme ven?
Pojďme na vzduch.
Už je ti líp, viď?
Vyděsilo mě, jak jsem tě viděla.
Mluvilas sama se sebou.
Myslela jsem, že vidím matku.
Myslela jsem, že je v hotelu.
Ale bylo to jen v mé hlavě.
Pocit totálního dna je opravdu horší
než Dny Těžkého srdce.
Říkala jsem ti to.
Když to nezastavíme, bude to náš konec.
Vypadá to tak.
Musíš něco udělat.
Musíš nás z toho dostat.
Bambi, tohle místo...
Jinak to nedopadne dobře.
Bambi, tohle místo!
Máma měla přesně takový pozemek.
- Nechala si ho. Právě jsem si vzpomněla. - Vážně?
Jak jsem to tu viděla, vzpomněla jsem si. Přesně takový.
A kde to je?
Na velmi turisticky rušném místě.
Hektary země.
Má velkou cenu?
Řeknu ti to takhle. O peníze se pár let nebudeme muset starat.
Vidíš, mami. Zase jsi nás zachránila.
Našlas řešení.
Prodáme ten pozemek, Bambi.
Vrátíme se do Turecka.
Ale hledá nás policie.
Jsme tu dva měsíce. Určitě už na nás zapomněli.
To pochybuju.
Co ti říká intuice? Tvoje intuice vždycky ví, co je správné.
Intuice mi říká, že je to riskantní. Vůbec se jí nechce.
Ale řekni mi ty. Máme jinou možnost?
Vrátily jsme se do pokoje.
Začaly jsme obvolávat všechny realitní makléře.
Je to blízko útesů.
Ano, pamatuju si to místo.
Moc krásný pozemek.
Chceme ho co nejdřív prodat.
Myslíte, že najdeme kupce?
Jak moc spěcháte?
Co nejdřív.
Určitě někoho seženeme.
Možná ne hned, ale...
zavolám vám, když najdu vhodného kupce.
Dejte mi svoje číslo a zavolám vám.
Matka telefonovala až do noci.
Když řekla, že je to naléhavé, všichni dávali ruce pryč.
Ano?
Spojuji číslo, na které jste chtěla volat.
Okamžik.
Ano?
Zdravím. Volám kvůli pozemku u útesů.
Madam, kde jste byla?
Nedala jste mi svoje číslo.
Mám jednoho kupce.
Vážně?
Ano. Dokonce mi dal plnou moc.
Všechno vyřešíme spolu, nemusíte s nikým mluvit.
Chtějí si tam postavit vilu.
Dobře. Stavím se u vás co nejdřív.
Dobře. Těším se. Prodáme ten pozemek.
Slyšelas ho, Bambi. Vracíme se do Turecka.
Její matka byla živoucí definicí „dámy“.
Její mantra byla: „Cokoliv se doma stane, doma i zůstane.“
- Vítejte. - Díky.
Tudy.
Její otec byl distingovaný muž.
Dobře stavěný.
Statný muž.
Ale na pohřbu...
se jeho šarm
vytratil.
Počat. Otec při té nehodě nezemřel?
To ne, pane.
Jen její matka a řidič.
- Prosím. - Děkuji.
Dobrý den.
Gratuluji, pane.
Kupujete úžasný pozemek.
Všechno je připravené.
Mluvil jsem s prodávající.
Už je na cestě.
Výborně.
PODLE ROMÁNU PERİHAN MAĞDEN
Překlad titulků: Veronika Šnyrychová