‫"בשומעו צעדים מאחוריו,‬ ‫במבי הסתובב להסתכל.‬
‫"זה היה 'הוא'.‬
‫"זה היה כאילו 'הוא' הקיף את השיחים.‬ ‫'הוא' היה בכל מקום..."‬
‫לעולם לא אשכח את זה.‬
‫תמיד אזכור את "במבי" בקולה של אימא.‬
‫לנצח.‬
‫בקולה הצרוד של אימא.‬
‫בקולה הייחודי של אימא.‬
‫"במבי ניסה לחשוב,‬
‫"אבל הצלילים הפראיים‬ ‫ש'הוא' השמיע הלכו וגברו,‬
‫"ומנעו מבמבי לעשות זאת.‬
‫"בין הצרחות, הוא שמע את אימו לוחשת,‬ ‫'תישאר קרוב אליי'.‬
‫"אבל אימא שלו בעצם צעקה..."‬
‫איפה היינו, במבי?‬
‫"אבל אימא שלו בעצם צעקה..."‬ ‫-נכון.‬
‫"...אבל זה נשמע לבמבי כמו לחישה‬ ‫בתוך הרעש הנוראי.‬
‫"ה''תישאר קרוב אליי' שלה דרבן את במבי.‬
‫"מילותיה היו כמו שרשרת שמחזיקה אותו.‬
‫"בלעדיהן, הוא היה נמלט ללא היסוס."‬
‫שיננת את זה, מותק.‬
‫כן, אימא. גם את הפרק הבא.‬
‫באמת?‬
‫למעשה, שיננתי את כל הפרקים, אימא.‬
‫את הכול. את כל הספר.‬
‫אני יודעת את "במבי" בעל פה.‬
‫נמאס לך ממנו, נכון?‬
‫את לא רוצה לשמוע אותו יותר.‬
‫זה לא העניין... ‬
‫כלומר, אני כבר יודעת אותו בעל פה.‬
‫למה לא לבשת את החולצה שלך עם הפרחים?‬
‫רציתי ללבוש את זאת.‬
‫לא משנה מה אני לובשת,‬
‫לא משנה איך אני מסדרת את השיער שלי,‬
‫אני לא יכולה להיות יותר‬ ‫הילדה הקטנה שאת רוצה שאהיה.‬
‫לא אקריא לך את "במבי" שוב לעולם.‬
‫- ממי ברחנו, אימא? -‬
‫אנחנו בעיר העתיקה.‬
‫רק עשר דקות הליכה לאורך החוף מהמלון.‬
‫אימא.‬
‫אנחנו פה רק כי הם לא ביקשו‬ ‫תעודות זהות, נכון?‬
‫ירדנו למחתרת, במבי.‬ ‫עלינו להישאר כך במשך זמן מה.‬
‫קדימה. בואי נצטלם.‬
‫אימא קנתה מצלמת פולארויד.‬ ‫היא כל הזמן מצלמת אותי.‬
‫בואי, מותק.‬
‫חשבתי שאתה לא אוהב צילום.‬ ‫-אני רק לא אוהבת שאחרים מצלמים אותנו.‬
‫היא מצלמת אותי כי אני מתבגרת.‬
‫חייכי.‬
‫היא רוצה לתעד אותי בתמונות‬ ‫לפני שאגדל לגמרי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני מרגישה אותם נושפים בעורפי.‬
‫הם רודפים אחרינו בכל הכוח.‬
‫יש עוד משהו,‬ ‫אבל אני לא מצליחה לפענח אותו.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אני לא מצליחה לפענח אותו.‬
‫כל כך חם.‬
‫אני לא מצליחה לחשוב כמו שצריך.‬
‫בואי פשוט נמכור את הקרקע,‬ ‫ניקח את הכסף ונעזוב.‬
‫למה אנחנו מחכות?‬
‫עוד לא.‬
‫אני אגיד לך מתי.‬
‫עלינו להיות זהירות.‬
‫אנחנו כאן כבר כמה ימים, למעשה.‬
‫עדיין לא יצרנו קשר עם סוכן הנדל"ן.‬
‫אנחנו ממשיכות לרגל אחר המשרד שלו.‬
‫קדימה, במבי.‬
‫בואי. אצלם עוד אחת ליד זה.‬
‫אני לא יודעת איך פספסנו את זה.‬
‫צילמת כאן אחת לפני כמה ימים.‬
‫אני בטוחה שצילמת אותי עם כל אבן במקום הזה.‬
‫אז שיננת פה את האבנים‬ ‫כמו ששיננת את "במבי"?‬
‫את בסדר? לא התכוונתי לרסק אותך.‬
‫המצב מחמיר כאן.‬ ‫יש משהו שאני לא מצליחה להבין.‬
‫בבקשה, אל תעשי את זה לעצמך.‬
‫אנחנו נמצא פתרון. את תמצאי.‬
‫את מפחדת ממני עד כדי כך?‬
‫אני רק מפחדת שיקרה לך משהו.‬
‫אוי, במבי. תינוקת שלי.‬
‫נתחרה עד למלון.‬
‫מה?‬ ‫-אנחנו רצות למלון.‬
‫אני נותנת לך יתרון, אימא.‬ ‫הייתי מנצלת את ההזדמנות בחוכמה.‬
‫אני מאחורייך.‬
‫ניצחת, במבי הבוגרת.‬
‫מותק.‬
‫מה קורה?‬
‫ראית את המכונית השחורה שם,‬ ‫או שרק אני ראיתי אותה?‬
‫אין מכונית כזאת, אימא.‬
‫אני אלך לבדוק.‬
‫אבל...‬
‫היא בדיוק פנתה כאן.‬
‫אם את רואה דברים שוב,‬ ‫אנחנו יכולות פשוט להישאר בחדר שלנו.‬
‫אני לא יודעת מה אמיתי ומה בראש שלי.‬
‫לפני שבע שנים, בכיכר מיכלאנג'לו בפירנצה,‬
‫אישה מעורערת בנפשה נרצחה.‬
‫כלי הרצח היה סכין יפנית.‬
‫באופן טבעי הופתענו‬ ‫כשהמשטרה האיטלקית יצרה איתנו קשר.‬
‫הם רצו להשוות את טביעות האצבעות.‬
‫והייתה התאמה עם האם.‬
‫ואז גילינו‬
‫שהצמד עבר ממלון למלון בפירנצה‬
‫בערך בזמן הרצח.‬
‫אז זה לא רק בטורקיה.‬ ‫היא עושה את זה בכל מקום.‬
‫ברלין, ניו יורק, בודפשט...‬
‫ויש לה רק מניע אחד.‬
‫שלא ייגעו בבת שלה.‬
‫לקורבן היה הרגל להפחיד ילדות קטנות.‬
‫אם הן נתקלו זו בזו במקום כלשהו,‬
‫ואם האישה הפחידה את הילדה... ‬
‫כרגע לא ניתן למצוא אותן.‬
‫בערך באותו זמן,‬
‫האב פשוט הופיע אחרי כל השנים האלה.‬
‫אז או שזה כבר נעשה,‬ ‫או שהמצב יהיה גרוע מאוד בקרוב.‬
‫אנחנו לא רחוקות מדי מהמלון, אימא?‬ ‫-עדיף שנהיה רחוקות ככל האפשר.‬
‫הבנתי.‬
‫מה עם זה?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫תתקשרי למספר הזה בשבילי.‬
‫הלו?‬
‫שלום. אני הבעלים של הקרקע לאורך החוף.‬
‫זוכר אותי?‬ ‫-כמובן שכן, גברתי.‬
‫אבל האם את זוכרת אותי?‬
‫את לא מתקשרת או משאירה מספר. חיכיתי.‬
‫אני מתכננת להיות שם בעוד שעה בערך.‬
‫אם יש לך זמן.‬
‫כמובן שיש לי זמן. כמו שאמרתי, חיכיתי.‬
‫פשוט תגיעי הנה. נדבר על עסקים ונשתה תה.‬
‫בוא נעשה את זה בזריזות.‬
‫יש לך עט? אתן לך את הכתובת.‬ ‫-אין צורך. אני אמצא אותה.‬
‫קדימה, במבי.‬
‫שלום? אדוני, היא סוף סוף התקשרה.‬
‫היא סוף סוף הופיעה?‬
‫כן, אדוני. היא אמרה שהיא תגיע בעוד שעה.‬
‫תזכור.‬
‫הכול יקרה כפי שסיכמנו.‬
‫בסדר. כמובן, אדוני. אתה לא... ‬
‫אדוני?‬ ‫-הן מגיעות.‬
‫רצית משהו, אדוני?‬ ‫-תכין את המכונית.‬
‫זה המבחן האחרון שלו, נכון, אימא?‬
‫כן, מותק.‬
‫בואי, מותק.‬
‫את רואה משהו?‬
‫השטח נקי. את?‬
‫נקי.‬
‫הרחוב נקי, מותק.‬
‫על מה הוא מסתכל?‬
‫היי, בנאדם. תביא את המראה כדי שאוכל לבדוק.‬
‫בואי, מותק.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אל תתקרב יותר מדי. עצור כאן.‬
‫זה בסדר כאן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה כאן, בוס?‬ ‫-אנחנו כאן.‬
‫והחוליה השנייה?‬ ‫-כמעט הגענו, רנ"צ.‬
‫זה יקרה בכל רגע. בואו נהיה מוכנים.‬
‫את מפחדת, מותק?‬
‫לא.‬
‫גידלתי אותך בזמן שברחנו ממלון למלון.‬
‫גדלת בעין הסכנה.‬
‫הצורך לשרוד כל הזמן‬
‫הוא מה שמייחד אותך.‬
‫גם את הדבר שמייחד אותי, אימא.‬
‫אני רואה את הסוכן.‬
‫קיבלתי.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫אין שם אף אחד. בואי נלך.‬
‫כן, אימא.‬
‫אימא.‬
‫במבי?‬
‫יש באמת מכונית שחורה.‬
‫מה?‬ ‫-היא חונה מעבר לפינה.‬
‫ראיתי את ההשתקפות שלה.‬
‫כמו המכונית של סבא שלך?‬ ‫-זהה לדגם שהשמדנו.‬
‫את יכולה לראות אותה במראה. תראי.‬
‫זה הוא, מותק.‬
‫הוא?‬
‫זה מה שאני לא מצליחה לפענח.‬
‫סבא בחיים?‬
‫תראי את הנחש‬
‫שמחכה במארב.‬
‫הוא חיכה לפיסת האדמה האחרונה.‬ ‫הוא ידע שנבוא.‬
‫אנחנו בטוחות שזה הוא?‬
‫את לא יכולה להריח‬ ‫את הריח הכבד של הארס שלו?‬
‫הוא פיתה אותנו למלכודת באמצעות הסוכן.‬
‫אסור לנו לזוז מכאן.‬
‫ברור שהוא תכנן את זה. הוא מחושב.‬
‫למה, אימא? מה הוא רוצה מאיתנו?‬
‫הוא נחש, מותק. הוא רוצה אותי.‬
‫אבל אולי...‬
‫מה?‬
‫אולי הוא רוצה אותך.‬
‫נמצא סוכן אחר, נמכור ונברח בלי לפגוש אותם.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫אני בטוחה שהוא שולט בכולם.‬
‫אנחנו לא יכולות לשחק את המשחק ברמה שלו.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫יש רק דבר אחד שנוכל לעשות.‬
‫אדוני, אף אחד לא הגיע. מה לעשות?‬
‫אני הולך הביתה.‬
‫נדבר אם משהו יצוץ.‬
‫בסדר. אני אהיה שם הערב בכל מקרה‬ ‫כדי לתת לך... ‬
‫אנחנו עוקבים אחרי הזקן.‬ ‫אתם יכולים לחזור לעבודה.‬
‫קיבלתי.‬
‫המבצע בוטל. כל היחידות לתחנה.‬
‫זה הוא, אימא?‬
‫האחד והיחיד.‬
‫בואי איתי.‬
‫אימא?‬
‫אימא.‬
‫התרופה שלך, אדוני.‬
‫אתה צריך משהו נוסף?‬ ‫-את יכולה ללכת.‬
‫לילה טוב.‬
‫המשמרת של המשרתת הסתיימה.‬
‫בחייך.‬
‫מנהל מלון בניו יורק נרצח‬ ‫באמצעות סכין יפנית.‬
‫זאת הייתה היא?‬ ‫-יכול להיות.‬
‫הייתה התאמה גם בטביעת האצבע.‬
‫אחי, הבחור היה בגובה 1.95 מטר.‬
‫ואו.‬
‫היא קטנטונת.‬
‫איך היא עושה את זה? אני לא מבין.‬
‫אולי זה העניין.‬
‫אף אחד לא חושד בה,‬ ‫אז היא תופסת אותם לא מוכנים.‬
‫תניח את הכוס.‬
‫תניח אותה.‬
‫תן לי את המקל.‬
‫תסתובב.‬
‫באיטיות.‬
‫בוא נדבר.‬
‫איך אתה מעז להפריע לנו?‬
‫מה?‬
‫למה אתה מתעסק איתנו?‬
‫מה רצית מהאנשים האלה? מה?‬
‫מה הם עשו לך?‬
‫זאת הסיבה.‬
‫יש לך תשובה?‬ ‫-לא בשבילך.‬
‫אתה האדם האחרון בעולם‬ ‫שיש לו זכות לחקור אותי.‬
‫תרחמי עליה, לפחות.‬
‫את צריכה טיפול.‬ ‫-שמור את העצה שלך לעצמך.‬
‫באתי להגיד לך לסגת.‬
‫אל תתעסק איתנו.‬
‫אשלם לך כמה שתרצי‬
‫ואשלח אותך לאן שתרצי‬
‫אם תשאירי אותה איתי.‬
‫איתך?‬
‫את לא כשירה לגדל ילדה.‬
‫באמת?‬
‫אתה זה שאומר לי את זה?‬
‫את צודקת לחלוטין.‬
‫הנה.‬
‫אל תשחק איתי משחקים.‬ ‫-לא. בלי משחקים.‬
‫קחי את זה.‬
‫בבקשה.‬
‫הנה. תפתחי אותו.‬
‫קדימה.‬
‫זוז הצידה.‬
‫הקוד?‬ ‫-יום ההולדת שלך.‬
‫יותר מערך הקרקע.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫כלום.‬
‫את בחדשות, את יודעת.‬
‫כשראיתי את זה, ‬
‫הנחתי שזו הייתה גם אשמתי.‬
‫ואז לקחתי את התמונה של אימא שלך‬ ‫וסיפרתי גם לה.‬
‫"זו הייתה גם אשמתך."‬
‫גידלנו אותך בלי אהבה.‬
‫גידלנו אותך לא נכון.‬
‫סלחי לי, בתי.‬
‫קחי את זה.‬
‫זה בשבילך.‬
‫בשביל הנכדה שלי.‬
‫סידרתי שתוכלו לעזוב את הארץ‬ ‫אם תמתינו עד הבוקר.‬
‫סירה תיקח אתכן לאי שממול. מה דעתכן?‬
‫אדוני?‬
‫מי זה?‬
‫כן?‬
‫הנהג.‬ ‫-שלא תעז.‬
‫אתה צריך משהו?‬
‫לא. אתה יכול ללכת.‬ ‫-כרצונך, אדוני.‬
‫הוא עוזב, אימא.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬ ‫-שתיים, שלוש.‬
‫במבי.‬
‫כן?‬
‫תישארי במקום שבו אוכל לראותך.‬
‫אני באה.‬
‫במבי.‬
‫אני יודע שאת לא רוצה ממני דבר.‬
‫תראי בזה תשלום עבור הקרקע.‬
‫רק עבור הקרקע.‬
‫חכו עד הבוקר. הסירה תיקח אתכן.‬
‫אתן עדיין מבוקשות, אחרי הכול.‬
‫אנחנו יכולות לדאוג לעצמנו, אימא.‬
‫כמובן, מותק.‬
‫מותק.‬
‫שלא תעז לעשות עוד צעד אחד.‬
‫אני רק רוצה להיפרד.‬
‫אין סיכוי.‬
‫טוב.‬
‫אז לכו.‬
‫שמרו היטב על עצמכן.‬
‫יש לנו עוד חשבון אחרון לסגור לפני שנלך.‬
‫קדימה, במבי.‬
‫אימא, מישהו בא.‬ ‫-כן, אדוני? סליחה, הייתי במשמרת.‬
‫מי זה?‬ ‫-הנהג.‬
‫בסדר. עזבתי. אני בא.‬
‫זה לא הנהג.‬
‫את צודקת, אימא.‬
‫הוא שוטר.‬
‫למה הכנסנו את עצמנו?‬
‫בואי איתי.‬
‫אימא, מונית.‬
‫לא, מותק. המשאית. בואי נשיג אותה.‬
‫היי!‬
‫היי! איפה אתה? היי!‬
‫אדוני?‬
‫איזה מין שוטר אתה?‬
‫אין לכם מושג!‬
‫מה קרה?‬ ‫-הן בדיוק היו כאן!‬
‫הן היו שם כשבאתי לבדוק מה איתך?‬
‫תשכח מזה!‬
‫נתתי להן את התיק כדי שתוכלו לעקוב אחריהן.‬
‫פשוט תמצאו אותן!‬
‫תיכנס ותנעל את הדלתות.‬
‫מה קרה?‬
‫הן בדיוק היו עם הזקן.‬ ‫-מה?‬
‫הוא נתן להן את התיק, למרבה המזל.‬
‫תפעיל את המשדר.‬
‫הן בתנועה, במרחק של כקילומטר מכאן.‬
‫קפוץ פנימה. קדימה.‬
‫תן גז, אחי!‬
‫עד כמה רחוק?‬ ‫-קרוב מאוד.‬
‫בסדר. תן גז.‬
‫אדוני, אני חושב שהן במשאית שלפנינו.‬
‫בסדר. תעצור אותן.‬
‫מייד, אדוני.‬
‫תתקדם.‬
‫עצור! משטרה!‬
‫זוז. קדימה.‬
‫צאו!‬ ‫-משטרה! צאו!‬
‫תפתח. קדימה!‬
‫תקשיב לי, רנ"צ.‬
‫אל תשכח את הסידור שלנו.‬
‫אימא שלה היא שלך, מתה או חיה.‬
‫אבל אני רוצה את הילדה.‬
‫שלא תעז לפגוע אפילו בשערה שעל ראשה.‬
‫אתה תעביר אותה אליי בריאה ושלמה.‬
‫עשיתי כל מה שביקשת.‬
‫עכשיו תורך.‬
‫תביא לי את הנכדה שלי!‬
‫תבטיחי לי.‬
‫את לא תיכנסי, לא משנה מה יקרה שם.‬
‫פשוט תברחי אם משהו ישתבש.‬
‫אימא, אנחנו לא יכולות פשוט ללכת לדרכנו?‬
‫אנחנו בסוף הדרך, במבי.‬
‫הוא אובססיבי לגבייך.‬ ‫אני אמות לפני שאתן לו לקחת אותך.‬
‫רק תבטיחי לי.‬
‫אני מבטיחה, אימא.‬ ‫לא איכנס, לא משנה מה אשמע.‬
‫ילדה טובה.‬
‫תראי אותך, מכשפה קטנה.‬
‫אני נדומה למטומטמים האלה בעיתונים?‬
‫מה את חושבת שאני?‬
‫מי את חושבת שאני?‬
‫איפה היא?‬
‫איפה הילדה?‬
‫בואי הנה!‬
‫בואי הנה.‬
‫למה בכלל נולדת?‬
‫במבי. במבי...‬
‫מתברר שהוא היה אביה, אדוני.‬
‫הם היו מסוכסכים או משהו.‬
‫מאיפה לי לדעת?‬
‫פשוט חשבתי שאמכור את הקרקע,‬
‫אקנה לעצמי מכונית ואחיה את חיי.‬
‫אבל רצח, אדוני? מה אני יודע על רצח?‬
‫זה משהו שאני רואה רק בעיתונים או בסרטים.‬
‫איך הכנסתי את עצמי לזה?‬
‫יש עליי דם.‬
‫יש לך מים, אדוני? בבקשה.‬
‫אז איך זה קרה?‬ ‫-מה?‬
‫תוכל לתת לי עוד פרטים?‬
‫הייתי באחוזה. נכנסתי. היה חשוך.‬
‫צעקתי כדי לבדוק אם מישהו בבית.‬
‫החלקתי ונפלתי.‬
‫הבנתי שאני מכוסה בדם.‬
‫לא היו לו עיניים, אדוני. לא נשאר שם כלום.‬
‫תנקי את הידיים.‬
‫מעולם לא רציתי שזה יקרה.‬
‫מעולם לא.‬
‫לא רציתי שתגלי כמה העולם נורא.‬
‫תנקי את הידיים.‬
‫הן נקיות, אימא. אני בסדר.‬
‫אל תלכלכי אותן שוב.‬
‫שלי כבר מלוכלכות מספיק.‬
‫לא יכולתי להשאיר אותך שם.‬
‫התבגרתי.‬
‫כמובן.‬
‫אבל לא היית צריכה להיכנס.‬
‫היית צריכה לשמור על הידיים שלך נקיות.‬
‫אבל זה דבר טוב. עכשיו שתינו נגדם.‬
‫אימא שלך עייפה כל כך, במבי.‬
‫תאמיני לי, היא עייפה כל כך.‬
‫תשכבי, אימא.‬
‫לכי לישון, אימא יפה שלי.‬
‫היינו צריכות את הכסף הזה.‬
‫אבל השטרות היו מסומנים.‬
‫אבל נשיג קצת, במבי.‬
‫אל תדאגי. נשיג קצת כסף.‬
‫חלומות מתוקים, אימא.‬
‫אני יודעת למה את מתכוונת.‬
‫אני יודעת איך נשיג את הכסף.‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬