„Čuvši korake iza sebe, Bambi se okrenuo i pogledao.
Bio je to On.
Činilo se kao da je On okružio grmlje. Bio je posvuda...”
Neću to zaboraviti.
Uvijek ću se sjećati Bambija u Majčinoj izvedbi.
Zauvijek.
Majčina hrapava glasa.
Majčina jedinstvenoga glasa.
„Bambi je pokušao razmišljati,
no siloviti zvuci koje je On proizvodio bili su sve glasniji pa nije mogao.
Usred vriskova čuo je kako mu majka šapće: ‘Ostani blizu mene.’
A majka je zapravo vikala...”
Gdje smo stale, Bambi?
„Majka je zapravo vikala.
No u groznoj strci zvučalo je poput šapta.
Riječi ‘Ostani blizu mene’ hrabrile su Bambija.
Bile su poput lanca koji ga drži.
Da nije toga bilo, bio bi bez razmišljanja pobjegao.”
Zapamtila si, dušo.
Da, Mama. I sljedeće poglavlje.
Da?
Zapravo, upamtila sam sva poglavlja.
Sve. Cijelu knjigu.
Znam Bambija napamet.
Sita si ga, zar ne?
Ne želiš to više slušati.
Nije to, nego...
Mislim, već ga napamet znam.
Gdje ti je majica s cvjetićima?
Htjela sam ovu nositi.
Ma što nosila,
ma kako se češljala,
ne mogu više biti curica kako bi ti htjela.
Neću ti nikad više čitati Bambija.
OD KOGA BJEŽIMO?
Ovo je Drevni Grad.
Udaljen je od hotela deset minuta hoda obalom.
Mama.
U ovom smo hotelu samo zato što nas ne traže osobne?
U ilegali smo. Trebamo neko vrijeme tako ostati.
Hajde, snimit ću te i ondje.
Majka je kupila polaroid. Stalno me fotografira.
Hajde, Bambi.
- Mislila sam da ne voliš fotografiranje. - Samo ne volim da drugi snimaju nas.
Snima me zato što rastem.
Smiješak!
Želi me snimiti prije nego što potpuno odrastem.
Jesi li dobro?
Osjećam da nam pušu za vratom.
Ozbiljno dolaze po nas.
I još me nešto muči, ali ne znam što.
- Kako to misliš? - Ne mogu shvatiti.
Strašno je vruće.
Ne mogu se sabrati.
Prodajmo zemlju, uzmimo novac i otiđimo.
Što čekamo?
Ne još.
Ja ću ti reći kada.
Moramo biti mudre.
Ovdje smo već nekoliko dana.
Još se nismo javile Agentu Za Nekretnine.
Nadziremo njegov ured.
Hajde, Bambi.
Dođi. Snimit ću te pokraj ovoga.
Ne znam kako nam je promaknuo.
Prekjučer si me snimila ovdje.
Uvjeravam te da si me snimila sa svakim kamenom u ovom gradu.
Upamtila si ovo kamenje kao Bambija?
Jesi dobro? Nisam te htjela slomiti.
Ovdje sve postaje gore. Postoji nešto, ali ne znam što.
Ne radi si to, molim te.
Smislit ćemo nešto. Ti ćeš smisliti.
Zar me se toliko bojiš?
Samo se bojim za tebe.
O, moja Bambi. Milena moja.
Utrkujmo se natrag!
-Što? - Trčimo do hotela.
Dajem ti prednost. Trebala bi mudro iskoristiti tu priliku.
Iza tebe sam.
Prestigla si me, odrasla Bambi.
Milena.
Što je?
Jesi vidjela crni automobil ili sam ga umislila?
Nema takvog auta, Mama.
Idem provjeriti.
Ali...
Maločas je ovamo skrenuo.
Ako ti se opet priviđaju stvari, možemo ostati u sobi.
Ne znam što je stvarnost, a što umišljam.
Prije sedam godina na Michelangelovu trgu u Firenci
ubijena je psihički bolesna žena.
Ubijena je nožićem.
Iznenadili smo se kad nas je nazvala talijanska policija.
Htjeli su usporediti otiske prstiju.
Majčini su se podudarali.
Onda smo saznali
da su njih dvije išle iz hotela u hotel u Firenci
u vrijeme umorstva.
Dakle, radi to kamo god odu, ne samo u Turskoj.
U Berlinu, New Yorku, Budimpešti...
A ona ima samo jedan motiv.
Ne diraj joj kćer.
Žrtva je običavala plašiti djevojčice.
Ako su se negdje susrele
i žena je uplašila djevojčicu...
Sad ih nigdje nema.
Otprilike u isto vrijeme
pojavio se otac, nakon svih tih godina.
Dakle, ili se već dogodilo ili će uskoro postati gadno.
Nismo li predaleko od hotela, Mama?
Što dalje, to bolje.
Shvaćam.
- A onaj? - Može.
Nazovi mi ovaj broj.
Halo?
Zdravo. Ovdje vlasnica zemljišta uz obalu.
- Sjećate me se? - Dakako, gospođo.
A vi mene?
Ne zovete, niste ostavili broj. Čekao sam.
Planiram doći za jedan sat. Ako imate vremena.
Naravno da imam. Kako rekoh, čekao sam vas.
Dođite. Razgovarat ćemo o prodaji i popiti čaj.
Obavimo to brzo.
- Zapišite si adresu. - Nema potrebe. Naći ću vas.
Hajde, Bambi.
Halo? Gospodine, napokon je nazvala.
Napokon se pojavila?
Da, rekla je da će doći za jedan sat.
Zapamti.
Sve će ići kako smo se dogovorili.
U redu. Naravno. Ne brinite se...
- Da, gospodine? - Dolaze.
- Jeste li trebali nešto? - Pripremi auto.
Posljednji ga put testiramo?
Da, milena.
Dođi, milena.
Vidiš li nešto?
Zrak je čist. Ti?
Čisto.
Ulica je prazna, milena.
U što gleda?
Hej, donesi zrcalo da provjerim.
Dođi, milena.
Vrijeme je.
Ne približavaj se previše. Tu.
Je li ovdje dobro?
-Čujete me, šefe? -Čujem.
- Druga jedinica? - Blizu, inspektore.
Svašta se može dogoditi. Pripremimo se.
- Bojiš li se, milena? - Ne bojim.
Podizala sam te bježeći iz hotela u hotel.
Rasla si usred opasnosti.
Jedinstvena si
zbog toga što se moraš boriti da preživiš.
Zbog tebe sam jedinstvena, Majko.
Držimo agenta na oku.
- Primljeno. - Primljeno.
Nema nikoga. Možemo ići.
Pođimo, Majko.
Mama.
Bambi?
Zbilja je ondje crni auto.
- Molim? - Parkiran iza ugla.
Vidjela sam odraz.
- Poput auta tvog djeda? - Isti je kao onaj koji smo uništile.
Vidi se u zrcalu. Gle.
To je on.
On?
To nisam mogla shvatiti.
Djed je živ?
Vidi tu zmiju
kako čeka u zasjedi.
Čekao je zadnje zemljište. Računao je da ćemo doći.
Je li to sigurno on?
Ne osjećaš li snažan vonj njegova otrova?
Poslužio se Agentom da nas namami u zamku.
Ne možemo nikamo ići.
Očito je sve isplanirao. Promišljen je.
Zašto, mama? Što želi od nas?
On je zmija, milena. Želi mene.
A možda...
Da?
Možda želi tebe.
Nađimo drugog agenta. Prodajmo i pobjegnimo bez susreta.
Prekasno je.
Sigurno ih sve drži u šaci.
Ne možemo ni pojmiti njegove igre.
Što ćemo onda?
Što jedino možemo.
Nitko nije došao. Što da radim?
Idem kući.
Čujemo se ako se nešto dogodi.
Dobro. Ionako ću doći večeras da vam dam...
Pratimo staroga. Vratite se svojim dužnostima.
Primljeno.
Operacija otkazana. Svi u postaju.
Je li to on?
Glavom i bradom.
Dođi sa mnom.
Mama?
Majko.
Vaš lijek.
- Trebate li još nešto? - Možeš otići.
Laku noć.
Sluškinji je smjena završila.
Ma daj.
Upravitelj hotela ubijen je nožićem u New Yorku.
- Je li to bila ona? - Možda.
I otisak prsta je odgovarao.
Lik je bio visok 195 cm.
Ajme.
Ona je sitna.
Kako to uspijeva? Ne kužim.
Možda je u tome stvar.
Nitko u nju ne sumnja pa ih uhvati nespremne.
Spusti čašu.
Spusti je.
Daj mi štap.
Okreni se.
Polako.
Porazgovarajmo.
Kako se usuđuješ stati nam na put?
Zašto nas ometaš?
Što si htjela od tih ljudi?
Što su ti učinili?
Eto zašto.
- Imaš li odgovor? - Za tebe ne.
Ti si posljednja osoba na svijetu koja me smije ispitivati.
Barem se sažali nad lijepom djevojkom.
- Trebaš se liječiti. - Zadrži savjete za sebe.
Došla sam ti reći da odbiješ.
Ne igraj se s nama.
Platit ću ti koliko god želiš
i poslati te kamo god želiš
ako je ostaviš meni.
Tebi?
Nisi je sposobna podizati.
Ma nemoj?
Ti to meni kažeš?
Imaš potpuno pravo.
- Ne igraj se sa mnom. - Ne. Nema igara.
Uzmi ovo.
Evo.
Evo. Ti otvori.
Hajde.
Makni se.
-Šifra? - Tvoj rođendan.
Više nego što zemljište vrijedi.
Što želiš?
Ništa.
U vijestima ste.
Kad sam ih vidio,
shvatio sam da sam i ja kriv.
Onda sam uzeo sliku tvoje majke i njoj rekao isto to.
„I ti si kriva.”
Podigli smo te bez ljubavi.
Pogrešno smo te odgajali.
Oprosti mi, kćeri.
Uzmi.
Za vas je.
Za moju unuku.
Možete otići iz zemlje ako pričekate do jutra.
Brodom ćete otići na otok preko puta. Što kažeš?
Gospodine?
Tko je to?
Da?
- Vozač. - Da se nisi usudio!
Trebate li nešto?
- Ne. Možeš na počinak. - Kako želite, gospodine.
Odlazi, Mama.
- Jedan, dva, tri. - Dva, tri.
Bambi.
Da?
Dođi ovamo gdje te vidim.
Dolazim.
Bambi.
Znam da ništa ne želiš od mene.
Smatraj to novcem za zemljište.
Samo za zemljište.
Pričekajte do jutra. Brod će vas prebaciti.
Ipak vas i dalje traže.
Možemo se same snaći, Mama.
Naravno, milena.
O, dušo.
Ni koraka više!
Samo se želim pozdraviti.
Nema šanse.
U redu.
Onda idite.
Pazite na se.
Još se moramo obračunati s tobom.
Dođi, Bambi.
- Netko dolazi. - Da? Oprostite, bio sam na dužnosti.
- Tko je to? - Vozač.
U redu. Gotov sam. Dolazim.
Nije to vozač.
Imaš pravo, Mama.
Policajac je.
U što ste se uvalile?
Dođi sa mnom.
Mama, taksi.
Ne, milena. Kamion. Ulovimo ga.
Hej!
Hej! Gdje si? Hej!
Gospodine?
Kakav si ti policajac?
Svi ste niškoristi!
-Što se dogodilo? - Sad su bile ovdje!
Kad sam provjerio kako ste?
Pusti to!
Dao sam im aktovku s novcem da ih možete pratiti.
Nađite ih!
Uđite i zaključajte vrata.
Što je bilo?
- Sad su bile kod staroga. -Što?!
Srećom, dao im je aktovku.
Uključi odašiljač.
Udaljene su jedan kilometar. Kreću se.
Upadaj. Hajde.
Daj gas, čovječe!
- Gdje su? - Vrlo blizu.
Dobro. Nagazi.
Mislim da su u kamionu ispred.
Dobro. Zaustavi ih.
Odmah, gospodine.
Ispriječi se.
Stoj! Policija!
Pokret! Hajde.
- Izađite! - Policija! Van!
Otvori ga. Hajde!
Slušaj me, inspektore.
Ne zaboravi naš dogovor.
Njezina je majka vaša, mrtva ili živa.
Ali ja želim malu.
Ne smije joj ni dlaka pasti s glave.
Dovest ćeš mi je živu i zdravu.
Učinio sam što si htio.
Ti si na redu.
Dovedi mi unuku!
Obećaj mi nešto.
Nećeš ući ma što se dogodilo.
Samo bježi ako nešto pođe po zlu.
Ne možemo li samo otići svojim putem?
Na kraju smo puta, Bambi.
Opsjednut je tobom. Radije ću umrijeti, nego te dati njemu.
Samo mi obećaj.
Obećavam, mama. Neću ući, ma što čula.
Tako treba!
Eto, vještice mala.
Izgledam li kao oni idioti u novinama?
Kakvim me smatraš?
Što misliš tko sam?
Gdje je ona?
Gdje je mala?
Dođi ovamo!
Dođi.
Zašto si se uopće rodila? Zašto si se rodila?
Zašto si se uopće rodila?
Bambi. Bambi...
Naime, on je bio njezin otac. Bili su otac i kći.
Bili su u nekakvoj zavadi.
Kako sam mogao znati?
Mislio sam da ću prodati zemlju,
kupiti si auto i živjeti svoj život.
Ali ubojstvo? Što ja znam o ubijanju?
To samo vidite u novinama i u filmovima.
Kako sam se uvalio u ovo?
Prekriven sam krvlju.
Imate li vode? Molim vas.
- Kako se to dogodilo? - Ha?
Možete li nam reći detalje?
Otišao sam onamo. Ušao sam. Bilo je mračno.
Pitao sam ima li koga.
Spotaknuo sam se i pao.
Shvatio sam da sam krvav.
Nije imao oči. Nije bilo ničega u dupljama.
Obriši ruke.
Nisam ovo htjela.
Nisam to htjela.
Nisam htjela da saznaš kako je svijet grozan.
Očisti ruke.
Čiste su, Majko. Dobro sam.
Nemoj ih opet uprljati.
Moje su već dovoljno prljave.
Nisam te mogla ondje ostaviti.
Odrasla sam.
Naravno da jesi.
Ali nisi trebala ući.
Nisi trebala okaljati ruke.
Ali dobro je. Sad smo nas dvije protiv njih.
Majka ti je silno umorna, Bambi.
Vjeruj mi, jako je umorna.
Lezi, Mamice.
Spavaj, moja predivna Majko.
Trebale smo taj novac.
Ali novčanice su bile označene.
Nabavit ćemo novac, Bambi.
Bez brige, nabavit ćemo novac.
Lijepo spavaj, Mamice.
Znam na što misliš.
Znam kako ćemo nabaviti novac.
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić