"Da hun hørte fottrinnene bak ham, snudde Bambi seg for å se.
Det var han.
Det var som om han omringet buskene. Han var overalt..."
Jeg glemmer det aldri.
Jeg vil alltid huske Bambi lest med min mors stemme.
Alltid.
Med min mors hese stemme.
Min mors egne, unike stemme.
"Bambi prøvde å tenke,
men de voldsomme lydene han lagde ble høyere og høyere
og hindret Bambi i å gjøre det.
Igjennom skrikene hørte hun moren hviske: 'Hold deg i nærheten.'
Moren hans ropte, faktisk..."
Hvor var vi, Bambi?
-"Hans mor skrek..." - Akkurat.
"...men det hørtes ut som hvisking i det forferdelige bråket.
Hennes 'bli hos meg' motiverte Bambi.
Det hun sa var som en lenke som holdt ham fast.
Var det ikke for det, hadde han løpt uten å tenke seg om."
Du kan den utenat, vennen.
Ja, mor. Neste kapittel også.
Å ja?
Jeg har lært alle kapitlene utenat, mamma.
Alt. Hele boka.
Jeg kan Bambi inn og ut.
Du er lei, ikke sant?
Du vil ikke høre den.
Det er ikke det.
Jeg kan den allerede.
Hvor er skjorta di med blomstrene?
Jeg ville gå med denne.
Uansett hva jeg har på meg, uansett hvordan jeg ordner håret,
kan jeg ikke være den lille jenta du vil jeg skal være.
Jeg skal aldri lese Bambi til deg igjen.
WHO WERE WE RUNNING FROM?
Vi er i gamlebyen.
Bare ti minutters gange langs kysten fra hotellet.
Mamma.
Vi er bare her fordi de ikke ba om legitimasjon.
Vi er utenfor systemet. Vi burde fortsette sånn litt til.
Kom igjen, la oss ta et bilde.
Mor kjøpte et polaroidkamera. Hun tar stadig bilder av meg.
Kom, Bambi.
- Jeg trodde ikke du likte fotografi. - Bare når andre fotograferer oss.
Det er fordi jeg vokser opp.
Smil.
Hun vil fange meg på bilder før jeg blir helt voksen.
Går det bra?
De puster meg i nakken.
De er i hælene på oss.
Det er noe mer, men jeg vet ikke hva det er.
- Hva mener du? - Jeg vet ikke.
Det er så varmt.
Jeg klarer ikke å samle tankene.
La oss selge tomta, ta pengene og dra.
Hva venter vi på?
Ikke ennå. Jeg skal si ifra når vi gjør det.
Vi må være forsiktige.
Vi har vært her i noen dager.
Vi har ikke tatt kontakt med eiendomsmegleren ennå.
Vi spionerer på kontoret hans.
Kom, Bambi.
Kom. La oss ta et ved siden av her.
Tenk at vi gikk glipp av dette.
Du tok et her om dagen.
Du har tatt bilder av meg på hver eneste stein her.
Husker du steinene som du husker Bambi, altså?
Går det bra? Jeg mente ikke å få deg til å gå i stykker.
Det begynner å bli verre her. Det er noe jeg ikke forstår.
Ikke gjør dette mot deg selv.
Vi finner ut av det.
- Er du så redd for meg? - Jeg er bare redd for din skyld.
Å, Bambien min. Vennen min.
Løp til hotellet.
- Hva? - Vi løper om kapp.
Jeg gir deg et forsprang, mor. Jeg hadde brukt det, var jeg deg.
Jeg er rett bak deg.
Du vinner, voksen-Bambi.
Vennen.
Hva er det?
Så du den sorte bilen, eller er det bare meg?
Det er ikke en sånn bil der.
Jeg skal sjekke.
Men...
Den kom akkurat rundt hjørnet.
Om du ser ting igjen, så kan vi bare bli på rommet.
Jeg vet ikke hva som er virkelig eller hva som er i hodet.
For sju år siden, på Piazzale Michelangelo i Firenze,
ble en psykisk syk kvinne drept.
Drapsvåpenet var en universalkniv.
Vi var så klart overrasket da det italienske politiet tok kontakt.
De ville sammenligne fingeravtrykk.
Og morens matchet.
Så fant vi ut at duoen dro fra hotell til hotell i Firenze
omtrent da drapet skjedde.
Det er ikke bare Tyrkia. Hun har gjort dette overalt.
Berlin, New York, Budapest...
Og hun har kun ett motiv.
Ikke rør datteren.
Offeret hadde for vane å skremme jenter.
Om de møtte på hverandre et sted og kvinnen skremte jenta...
De er ikke noe sted å finne nå.
Og rundt samme tid
dukket faren bare opp etter alle disse år.
Så det er enten allerede gjort, eller så blir det stygt snart.
Er vi ikke for langt unna hotellet?
Jo lenger unna, jo bedre.
Skjønner.
- Hva med den? - Den får duge.
Ring dette nummeret.
Hallo?
Hei. Jeg er eieren av tomta ved kysten.
- Husker du meg? - Ja, selvsagt.
Men husker du meg?
Du ga meg ikke et nummer. Jeg har ventet på deg.
Jeg kommer om en times tid.
Om du har tid.
Klart jeg har tid. Jeg har som sagt ventet.
Bare kom. Vi kan snakke butikk og drikke te.
La oss bli ferdig fort.
- Har du en penn? Jeg gir deg adresssen. - Trengs ikke. Jeg finner det.
Kom, Bambi.
Hallo? Hun ringte endelig.
Dukket hun endelig opp?
Ja. Hun kommer om en time.
Husk.
Alt skal skje slik vi ble enige om.
Greit. Selvsagt. Ta det med...
- Sir? - De kommer.
- Noen ordre? - Gjør klar bilen.
Dette er den siste testen, sant, mor?
Ja, vennen.
Kom igjen, vennen.
Ser du noe?
Det er klart. Du?
Klart.
Gata er klar, vennen.
Hva ser han på?
Hei. Kom med speilet, så jeg kan se.
Kom, vennen.
Tiden er inne.
Ikke for nært. Stopp her.
- Er det bra her? - Ja.
- Er du der, sjef? - Vi er her.
- Og den andre gruppa? -Straks framme.
Det er like før. Vi må være parat.
- Er du redd, vennen? - Nei.
Du vokste opp på hotell. Du vokste opp i møte med fare.
Det å måtte overleve hele tiden har gjort deg unik.
Du er den som gjorde meg unik.
Vi ser agenten.
- Mottatt. - Mottatt.
Det er ingen her. La oss gå.
Ja, mor.
- Mamma. - Bambi?
Det er en sort bil der.
- Hva? - Bak hjørnet.
Jeg så speilbildet.
- Som bestefars bil? - Den samme som vi ødela.
Du ser den i speilet. Se.
Det er ham.
Ham?
Det er det jeg ikke forstår.
Lever bestefar?
Se på slangen som venter i buskene.
Han ventet på den siste tomta. Han visste at vi kom.
Vet vi at det er han?
Lukter du ikke eimen av giften hans?
Han lurte oss i en felle ved å bruke megleren.
Vi kan ikke røre oss.
Han planla dette. Han er utspekulert.
Hvorfor, mamma? Hva vil han?
Han er en slange, vennen. Han vil ha meg.
Men kanskje...
Ja?
Kanskje han vil ha deg.
Vi finner en annen megler, selger og flykter uten å møte dem.
Det er for sent.
Han har nok alle i lomma si.
Vi kan ikke spille på hans nivå.
Hva skal vi gjøre da?
Det eneste vi kan gjøre.
Det var ingen som kom. Hva gjør jeg?
Jeg drar hjem.
Vi prates om noe skjer.
Ok. Jeg kommer i kveld uansett for å gi deg...
Vi følger etter gamlingen. Dere kan dra tilbake.
Mottatt.
Operasjonen er avbrutt. Alle enheter til stasjonen.
Er det ham, mamma?
Den eneste ene.
Kom.
Mamma?
Mor.
Medisinen din, sir.
- Trenger du noe mer? - Du kan gå.
God kveld.
Husholderskens skift er over.
Å, kom igjen. En hotellsjef ble drept i New York med universalkniv.
- Var det henne? - Kanskje.
Fingeravtrykkene matchet.
Den typen var 195 cm høy.
Wow.
Hun er liten.
Hvordan gjør hun det?
Kanskje det er greia.
Ingen mistenker henne, så hun overrumpler dem.
Sett ned glasset.
Sett det ned.
Gi meg stokken.
Snu deg.
Rolig.
La oss prate.
Våger du å komme i veien for oss?
Hva?
Hvorfor leker du med oss?
Hva ville du ha av disse menneskene?
Hva gjorde de mot deg?
Derfor.
- Har du et svar? - Ikke til deg.
Du er ikke den siste på jord som får spørre meg ut engang.
Ha litt medlidenhet med henne, da.
- Du trenger lege. - Behold rådet ditt.
Jeg sier at du må holde deg unna.
Ikke kødd med oss.
Jeg betaler så mye du vil
og sender deg dit du vil
om du lar meg få henne.
Med deg?
Du kan ikke oppdra et barn.
Å ja?
Sier du det til meg?
Du har helt rett.
Her.
- Ikke spill spill med meg. - Nei. Ingen spill.
Ta denne.
Her.
Her. Åpne den.
Vær så god.
Flytt deg.
- Koden? - Bursdagen din.
Mer enn det tomta er verdt.
- Hva er du ute etter? - Ingenting.
Du er på nyhetene, vet du.
Da jeg så det, tenkte jeg at jeg hadde spilt en rolle.
Så løftet jeg et bilde av moren din og sa det til henne også.
"Du spilte en stor rolle."
Vi oppdro deg uten kjærlighet.
Vi oppdro deg feil.
Ta det.
Det er til deg.
Til barnebarnet mitt.
Du kan forlate landet om du venter til i morgen.
En båt tar dere med til øya. Hva sier dere?
Sir?
Hvem er det?
Ja?
- Sjåføren. - Ikke våg.
Trenger du noe?
- Nei. Du kan gi deg for dagen. - Forstått, sir.
Han drar, mor.
-Én, to, tre. - To, tre.
Bambi.
Ja?
Bli der jeg kan se deg.
Jeg kommer.
Bambi.
Jeg vet du ikke vil ha noe av meg.
Dette er betalingen for tomta.
Kun for tomta.
Vent til i morgen. Båten tar dere med ut.
Du er jo etterlyst.
Vi kan forsvare oss selv, mor.
Så klart, vennen.
Å, kjære.
Ikke ta et skritt til.
Jeg ville bare si farvel.
Aldri i livet.
Greit.
Bare gå.
Ta vare på dere selv.
Vi har en siste høne å plukke.
Kom, Bambi.
- Det kommer noen. - Ja? Beklager, jeg var på vakt.
- Hvem er det? - Sjåføren.
Greit. Jeg kommer nå.
Det er ikke sjåføren.
Du har rett, mamma. Han er politi.
Hva har vi rotet oss opp i?
Bli med meg.
Mamma, drosje.
Nei, vennen. Lastebilen.
Hei!
Hei! Hvor er du? Hei!
Sir?
Hva slags politi er dere?
Dere er håpløse!
- Hva skjedde? - De var her nettopp!
Var de der da jeg banket på?
Glem det!
Jeg ga dem kofferten så dere kunne følge etter dem.
Bare finn dem!
Gå inn og lås dørene.
Hva er i veien?
- De var med gamlingen. - Hva?
Han ga dem kofferten.
Slå på senderen.
De er i bevegelse, rundt en kilometer unna.
Hopp inn.
Kjapp deg, mann!
- Hvor langt? - Veldig nært.
Ok. Bånn gass.
Jeg tror det er lastebilen der.
Ok. Stopp dem.
Skal bli, sir.
Kjør foran den.
Stopp! Politi!
Flytt deg. Kom.
- Ut! - Politi! Ut!
Åpne opp. Kom igjen!
Hør på meg.
Ikke glem ordningen vår.
Moren er din, død eller levende.
Men jeg vil ha jenta.
Ikke rør et hår på hodet hennes.
Du skal gi henne til meg hel.
Jeg gjorde alt du ville.
Nå er det din tur.
Gi meg barnebarnet mitt!
Lov meg.
Ikke gå inn, uansett hva som skjer.
Bare løp om noe går galt.
Kan vi ikke bare gå vår vei, mamma?
Vi er i enden av veien.
Han er besatt av deg. Jeg dør før jeg lar ham ta deg.
Bare lov meg.
Jeg lover. Jeg kommer ikke inn, uansett hva jeg hører.
Flink jente.
Se på deg, din lille heks.
Ser jeg ut som de idiotene i avisa?
Hva tar du meg for?
Hvem tror du jeg er?
Hvor er hun?
Hvor er jenta?
Kom her!
Kom her.
Hvorfor ble du født? Hvorfor ble du født?
Hvorfor ble du født?
Bambi. Bambi...
Det viser seg at han var hennes far.
De var uenige om noe.
Hvordan kunne jeg vite det? Jeg ville bare selge tomta,
kjøpe bil og leve livet.
Men drap? Hva vet vel jeg om drap?
Det er noe jeg bare ser i avisa eller på film.
Hvordan havnet jeg her?
Det er masse blod på meg.
Har du noe vann? Vær så snill?
- Hvordan skjedde det? - Hva?
Kan du være mer konkret?
Jeg gikk inn i villaen. Det var mørkt. Jeg ropte for å se om noen var hjemme.
Så ramlet jeg. Jeg så at jeg var dekket i blod.
Han hadde ikke øyne. Det var ikke noe igjen der.
Tørkk deg på hendene.
Jeg ville aldri dette.
Aldri. Jeg ville ikke at du skulle finne ut hvor grusom verden er.
Tørk hendene.
De er rene, mor. Det går bra.
De kan ikke bli skitne igjen.
Mine er skitne nok.
Jeg kunne ikke gått fra deg der.
Jeg har vokst opp.
Selvfølgelig. Du burde fortsatt ikke kommet inn.
Du burde holdt hendene rene.
Men det er bra. Det er oss mot dem nå.
Din mor er så sliten, Bambi.
Tro meg, hun er sliten.
Legg deg ned, mamma.
Sov, min vakre mor.
Vi trengte de pengene.
Men sedlene var merket.
Men vi skal finne mer, Bambi.
Ta det med ro. Vi skal finne penger.
Drøm søtt, mamma.
Jeg vet hva du mener.
Jeg vet hvordan vi skal finne pengene.
Tekst: Ekaterina Pliassova