"När han hörde steg bakom sig vände sig Bambi om.
Det var han.
Det var som att han omringade buskagen. Han var överallt..."
Jag glömmer det aldrig. Jag kommer alltid att minnas när mamma läste Bambi.
För alltid.
Mammas raspiga stämma.
Mammas alldeles egna sätt att prata.
"Bambi försökte tänka, men hans hemska ljud blev allt högre
så det gick inte.
Genom skriken hörde Bambi mamman viska: "Håll dig nära mig."
Hans mamma skrek egentligen..."
Var var vi, Bambi?
-"Hans mamma skrek egentligen..." - Just det.
"...men det lät som en viskning i det fruktansvärda tumultet.
Hennes "håll dig nära mig" hjälpte Bambi.
Orden blev som en kedja.
Utan den hade han rusat därifrån utan att tänka."
- Du kan texten utantill, vännen. - Ja, mamma. Nästa kapitel också.
Jaså?
Jag minns faktiskt alla kapitel, mamma.
Allihop, hela boken.
Jag kan Bambi utantill.
Du har tröttnat på den.
Du vill inte höra mer.
Inte så, men... Alltså, jag kan den ju utantill.
Varför har du inte den blommiga tröjan?
Jag ville ha den här.
Oavsett vad jag har på mig, eller vad jag har för frisyr,
så kan jag inte vara en liten flicka längre.
Jag vill inte läsa Bambi för dig mer.
WHO WERE WE RUNNING FROM?
Efter tio minuters promenad längs stranden kommer vi till den historiska staden.
Mamma...
Valde vi vårt hotell bara för att de inte bad om pass?
Vi har gått under jord ett tag, Bambi. Kom, vi tar en bild.
Mamma har köpt en kamera och fotograferar mig hela tiden.
Kom då, Bambi.
- Du gillade väl inte kameror? - Inte när andra fotar oss.
För att jag börjar bli stor.
Le.
Hon vill föreviga mig innan jag är vuxen.
Är allt bra?
Jag känner att de jagar oss.
De vill oss illa.
Det är nåt mer också, men jag vet inte vad.
- Vad menar du? - Jag vet inte.
Vad varmt det är. Jag kan inte samla mina tankar.
Vi säljer marken, tar pengarna och ger oss av.
Vad väntar vi på?
Inte än. Jag säger till när det är dags.
Vi måste vara försiktiga.
Vi har varit här i flera dagar.
Vi har fortfarande inte kontaktat mäklaren.
Vi bara spanar på hans kontor.
Kom nu, Bambi.
Kom, vi tar en bild här också.
Hur kunde vi missa det här?
Du tog en här häromdagen, mamma.
Jag är helt säker på att du tog en bild på mig precis här.
Så du minns det lika bra som du minns Bambi?
Mår du bra? Det var inte meningen att få dig att gå i bitar.
Allt känns sämre här. Det är nåt, men jag vet inte vad.
Gör inte så här mot dig själv.
Vi löser det. Du kommer på det.
-Är du verkligen så rädd för mig? - Jag är rädd för din skull.
Åh, Bambi. Lilla vännen.
Försten till hotellet!
- Va? - Vi tävlar till hotellet.
Du fick ett försprång, mamma. Utnyttja det nu.
Här kommer jag.
Du vinner, stora Bambi.
Vännen...
Vad är det?
Såg du den svarta bilen där, eller såg jag fel?
Det är ingen bil där, mamma.
Jag går och kollar.
Men...
Den vände ju här.
Om du börjar se syner igen kan vi stanna på vårt rum.
Jag kan inte avgöra vad som är verkligt och inte.
För sju år sen, på Piazzale Michelangelo i Florens,
blev en sinnessjuk kvinna mördad.
Mordvapnet var en mattkniv.
Vi blev givetvis förvånade när den italienska polisen kontaktade oss.
De ville kontrollera fingeravtrycken.
Och de matchade mammans.
Sen fick vi veta att de båda flyttat runt mellan hotellen i Florens
just när mordet begicks.
Så hon gör så här lite överallt, inte bara i Turkiet.
Berlin, New York, Budapest...
Med ett och samma motiv.
Ingen får röra dottern.
Offret hade ovanan att skrämma små flickor.
Om de träffade på varandra nånstans och kvinnan skrämde flickan...
Nu hittar vi dem inte.
Och ungefär samtidigt dök pappan plötsligt upp.
Så antingen har det redan skett, eller så kommer det snart att gå illa.
- Har vi inte gått för långt från hotellet? - Ju längre bort desto bättre.
Okej.
- Den, kanske? - Den funkar.
Slå numret åt mig.
Hallå?
Hej, det är jag som äger marken vid vattnet.
- Minns ni mig? - Ja, givetvis. Men minns ni mig?
Jag har väntat på att ni skulle höra av er.
Jag kommer om ungefär en timme. Om ni har tid.
Det har jag absolut. Jag har väntat, som sagt.
Kom hit, så pratar vi igenom allt över en kopp te.
Det får gå lite snabbt.
- Anteckna adressen. - Jag hittar.
Kom nu, Bambi.
Hallå? Nu ringde hon äntligen.
Så hon dök upp till slut?
Ja, hon sa att hon kommer om en timme.
Kom ihåg...
Allt ska göras som vi har bestämt.
Givetvis. Ni behöver inte...
- Herrn? - De kommer.
- Några önskemål? - Kör fram bilen.
- Visst är det här det sista testet, mamma? - Ja, vännen.
Kom, vännen.
Ser du nåt?
Klart här. Där då?
Klart.
Gatan är tom, vännen.
Vad tittar han på?
Hördu, ta med spegeln hit.
Kom, vännen.
Det är dags.
Inte för nära, stanna här.
- Blir det bra här? - Ja.
-Är du här, chefen? - Vi är här.
- Och andra enheten? - Snart framme.
Det är strax dags, var beredda.
-Är du rädd, vännen? - Nej, det är jag inte.
Vi har kuskat runt hela ditt liv. Du är uppvuxen med faran närvarande.
Att hela tiden kämpa för att överleva har gjort dig unik.
Du har gjort mig unik, mamma.
Vi har ögonen på mäklaren.
- Uppfattat. - Uppfattat.
- Det är ingen där, vi går dit. - Ja, mamma.
Mamma...
Ja, Bambi?
Det står en svart bil där.
- Va? - Parkerad runt hörnet.
Jag såg den i spegeln.
- Som din morfars bil? - Ja, som den som vi begravde.
Man ser den i spegeln. Titta.
Det är han.
Är det han?
Det var det jag inte förstod förut.
Lever morfar?
Se hur ormen...
...lurpassar på bytet.
Han har inväntat att vi skulle komma för att sälja den sista marken.
-Är vi säkra på att det är han? - Känner du inte lukten av hans gift?
Han lurade oss i fällan med hjälp av mäklaren.
Vi måste stanna här.
Han har planerat det här, det är uträknat.
- Varför då? Vad vill han oss? - Han är en orm, vännen. Han vill åt mig.
- Men kanske... - Vadå?
Kanske är det dig han vill åt.
Vi får hitta en annan mäklare och sälja utan att träffas.
Det är för sent.
Han har säkert snärjt allihop.
- Vi kan inte spela på hans nivå. - Vad ska vi göra då?
Det finns bara en sak att göra.
- Ingen dyker upp. Vad ska jag göra? - Jag åker hem.
Vi får höras om det händer nåt.
Okej, jag kommer över i kväll för att...
Vi kör efter gubben. Ni kan återgå till det vanliga.
Uppfattat.
Uppdraget är avslutat. Tillbaka till stationen.
Är det han, mamma?
Det är han.
Kom.
Mamma?
Er medicin.
-Önskas något annat? - Du kan gå.
God kväll.
Hushållerskan går hem nu.
Men lägg av. En hotelldirektör i New York mördades med en mattkniv.
- Var det hon? - Kanske.
Kolla, fingeravtrycken stämmer.
Och han var 195 cm.
Oj.
Hon är ju jätteliten. Hur lyckas hon? Jag fattar inte.
Det kanske är just det.
Ingen misstänker henne, så hon överrumplar dem.
Ställ ner glaset.
Ställ ner det.
Ge mig käppen.
Vänd dig om.
Långsamt.
Nu ska vi prata lite.
Hur vågar du störa oss?
Nå?
Varför förstör du för oss?
Vad ville du de där människorna? Va?
Vad hade de gjort dig? Där har du anledningen.
- Har du nåt svar? - Det angår inte dig.
Du har ingen som helst rätt att ställa frågor till mig.
Tänk lite på henne, åtminstone.
- Du behöver hjälp. - Du kan behålla dina råd.
Du ska hålla dig borta från oss. Jävlas inte med oss.
Jag kan ge dig hur mycket du vill, eller hjälpa dig dit du vill,
bara du lämnar henne här.
- Hos dig? - Du kan inte ta hand om ett barn.
Jaså, inte?
Och det ska komma från dig?
Du har rätt.
Här...
- Försök inte med nåt. - Nej, då. Inte alls.
Ta den här.
Här.
Öppna den, du.
Varsågod.
Backa.
- Koden? - Din födelsedag.
Det är mer än vad marken är värd.
Vad är du ute efter?
Ingenting.
De pratar om er på nyheterna.
När jag såg det...
...insåg jag att det är mitt fel.
Sen vände jag mig till fotografiet på din mamma.
"Du är ditt fel också."
Du växte upp utan kärlek.
Det var fel av oss.
Förlåt mig, min dotter.
Ta dem.
De är till er.
Till min dotterdotter.
Ni kan lämna landet i morgon bitti.
Ni kan ta båten till ön på andra sidan. Vad säger ni?
Herrn?
Vem är det?
Ja?
- Chauffören. - Inte ett ord.
Behöver ni nåt?
- Nej, du kan sluta för i kväll. - Som ni vill.
Han ger sig av, mamma.
Bambi?
Ja?
- Var här där jag kan se dig. - Jag kommer.
Bambi!
Jag vet att du inte vill ha min hjälp.
Se det som betalning för marken.
Bara för marken.
I morgon kan jag ordna en båt åt er härifrån.
Ni är fortfarande efterlysta.
Vi klarar oss själva, mamma.
Så klart, vännen.
Vännen...
Inte ett steg till.
- Jag vill ta farväl av mitt barnbarn. - Glöm det.
Okej.
Ge er av, då.
Ta hand om er.
Vi har en sak kvar att göra innan vi åker.
Kom, Bambi.
- Det kommer nån, mamma. - Ja, herrn?
- Vem är det? - Chauffören.
Okej, jag kommer.
Han är ingen chaufför.
Du har rätt, mamma. Han är polis.
Vad har vi gett oss in på nu?
Följ efter mig.
En taxi, mamma.
Nej, vännen. Vi tar lastbilen.
Hallå!
Hallå, var är ni?
Herrn?
Vad är du för polis? Du har ju ingen koll!
- Vad har hänt? - De var precis här!
- Var de där när jag knackade på? - Glöm det nu!
Jag gav dem portföljen så att ni kan följa dem.
Hitta dem nu!
Gå in och lås om er.
Vad är det?
- De var hos honom precis. - Vad säger du?
- De tog portföljen, som tur var. - Slå på sökaren.
De rör sig bortåt, en knapp kilometer härifrån.
Hoppa in, kom igen.
Gasa nu!
- Hur långt? - Väldigt nära.
Okej, gasa på.
- Jag tror att den är i lastbilen där. - Okej, stoppa dem.
Det ska bli.
Kör in framför.
Polis! Stanna!
Skynda på!
- Kom ut! - Polis! Kom ut!
Öppna! Kom igen!
Lyssna på mig, kommissarien.
Glöm inte vår överenskommelse.
Mamman får ni, död eller levande.
Men flickan är min.
Ni kröker inte ett hår på hennes huvud. Hon ska levereras till mig välbehållen.
Jag har gjort allt ni bad om. Nu är det er tur.
Ge mig mitt barnbarn!
Lova mig en sak.
Kom inte in, vad som än händer.
Går det snett så springer du.
Mamma, kan vi inte bara gå härifrån?
Vi har nått vägs ände, Bambi.
Han är besatt av dig. Jag dör hellre än låter honom ta dig.
Lova mig det, bara.
Jag lovar, mamma. Jag kommer inte in, vad som än händer.
Duktig tjej.
Ser man på, din lilla häxa.
Ser jag ut som de där idioterna i tidningen, va?
Vad tror du om mig egentligen?
Vem tror du att jag är?
Var är hon?
Var är flickan?
Var är flickan nånstans?
Kom här!
Varför föddes du ens? Va? Varför?
Varför föddes du ens?
Bambi...
Det visade sig att han var hennes pappa.
De var osams eller nåt. Det visste ju inte jag.
Jag trodde att jag skulle sälja marken, köpa mig en bil och leva livet.
Med mord... Jag har aldrig sett nån bli mördad.
Det är sånt man ser i tidningen eller på film... Hur hamnade jag här?
Jag är täckt av blod.
Har ni lite vatten, snälla?
- Hur gick det till då? - Va?
Kan du berätta lite mer?
Jag kom till huset och gick in. Det var mörkt.
Jag ropade för att se om nån var hemma. Då ramlade jag.
Det var blod överallt.
Han hade inga ögon. Det var bara tomma hålor.
Torka händerna.
Det här ville jag inte.
Verkligen inte. Jag ville inte att du skulle behöva se hur hemsk världen är.
Torka händerna.
De är rena, mamma. Jag mår bra.
Du får aldrig smutsa ner dem igen.
Mina är tillräckligt smutsiga.
Jag kunde inte lämna dig där.
Jag är vuxen nu.
Klart att du är.
Men du borde inte ha kommit in. Du borde inte ha smutsat ner händerna.
Men det är bra, mamma. Nu är det vi mot dem.
Din mamma är så trött, Bambi.
Hon är så trött.
Lägg dig ner, mamma.
Sov nu, fina mamma.
Vi hade behövt de där pengarna.
Men det var polisens pengar.
Vi fixar andra, Bambi.
Oroa dig inte, vi ordnar pengar.
Sov gott, mamma.
Jag förstår vad du menar.
Jag vet att vi kommer att ordna pengar.
Undertexter: Karl Hårding