‎Putem începe când sunteți gata.
‎POLIȚIA
‎Filmăm. Începeți.
‎Ăsta e pistolul-mitralieră din dotare.
‎Folosim cartușeParabellum de 9mm.
‎Treizeci într-un încărcător.
‎Velocitatea la gura țevii e 300m/s.
‎Un foc de la 50 metri ‎trece prin 11 cm de lemn.
‎Pe scurt...
‎nimeni nu poate supraviețui ‎cartușelor ăstora.
‎Vă puteți imagina ce pot face ‎unei fete sau unei femei.
‎DE CINE FUGEAM NOI?
‎Toți au o carte de rugăciuni, Bambi.
‎Toată lumea.
‎- A noastră e ‎Bambi. ‎- Da.
‎Nu găsim în ea tot ce căutăm?
‎E plină de semne ‎care ne arată calea, ca un far.
‎- Ne poate arăta și viitorul, dacă vrem. ‎- Sigur.
‎- Putem vedea orice dacă suntem atente. ‎- Da.
‎Mulți cred ‎că moartea mamei e la finalul cărții.
‎Dar ea moare la jumătate.
‎Poate că așa vor unii să se termine.
‎Dar nu e așa. Mama lui moare la jumătate.
‎Apoi, Bambi crește singur...
‎și își clădește o nouă lume.
‎Crește.
‎Găsește iubirea.
‎Și fericirea.
‎Crește.
‎Găsește iubirea.
‎Și fericirea.
‎O stea căzătoare! Ai văzut?
‎Nu, scumpo.
‎Nu.
‎Hai aici!
‎Haide, scumpo.
‎Locul ăsta e plin de oameni.
‎Se calcă în picioare.
‎Stau claie peste grămadă ‎la plajă și pe străzi.
‎Sunt bijutieri și vânzători de covoare ‎la fiecare colț.
‎Mama vine mereu la magazinul ăsta.
‎Sunt frumoase, mamă. Îmi plac mult.
‎Sunt covoare de Hereke autentice. ‎Făcute integral din mătase.
‎- Și ăsta? ‎- Da, și acela.
‎E superb.
‎Haide, scumpo.
‎- O zi bună! ‎- Asemenea.
‎- Îmi stă bine, nu-i așa? ‎- Arată grozav.
‎Probeaz-o și pe asta.
‎Ce culoare frumoasă!
‎- Mamă. ‎- Da?
‎De ce le probez? Nu avem bani.
‎Ca să le cumpărăm mai târziu.
‎HOSTELUL ALTUN ‎AER CONDIȚIONAT, SATELIT, WIRELESS
‎Stăm la un hotel cu turiști tineri.
‎Ne ascundem la cazări ieftine.
‎Mâncăm ce găsim pe străzi.
‎Mama notează lucruri în carnet.
‎Nu ți-am luat și ție.
‎Sigur nu vrei? Putem împărți.
‎Poftă bună!
‎Poate ți-l vopsim cândva.
‎Îți plăcea culoarea părului meu.
‎Acum nu?
‎Frumusețea ta atrage atenția.
‎Ieși în evidență imediat, și în mulțime.
‎De asta nu-mi mai aranjezi părul.
‎Cocuri simple, duble, codițe...
‎Făceai frizuri frumoase.
‎Trebuie să-ți fac un rost, Bambi.
‎Trebuie să fac rost de bani,
‎apoi să-ți fac loc în viață.
‎Zici că suntem la jumătatea cărții.
‎Sunt vorbe îngrijorătoare.
‎De ce zici asta acum?
‎Cum o să-mi faci loc?
‎Ești marea mea realizare.
‎Singurul lucru bun.
‎Am trăit pentru tine.
‎Și mă bucur.
‎Bine. Vă sun eu.
‎Vă scot de pe cazul mamă-fiică.
‎Au zis că ați pierdut vremea ‎și v-a scăpat de sub control.
‎Cine se va ocupa?
‎Îți amintești de tipul îngâmfat ‎de la hotel?
‎- El. ‎- Domnule.
‎O să le omoare dacă le găsește.
‎Dar asta vor, nu?
‎Nu știu de ce poartă lumea bijuterii.
‎Regina de gheață purta mereu.
‎De ce conduc mașini scumpe?
‎De ce le plac locurile aglomerate?
‎Așa sunt ei, Sufletele agățate ‎și Hoardele hidoase.
‎Dar ne trebuie mulțimile acum.
‎Să devenim invizibile.
‎Hai cu mine.
‎- Unde ne grăbim? ‎- Acolo.
‎Îmi place asta. O voi cumpăra.
‎Te simți bine, mamă?
‎Nu te prinde.
‎Nici culoarea, nici modelul.
‎Am redus căutarea la trei magazine.
‎- Lasă-mă să ghicesc. ‎- Încearcă.
‎Bijutierul mic, cel mare ‎și magazinul de covoare.
‎Bravo, scumpo!
‎Am renunțat la bijutieri.
‎Ar putea fi mai complicat decât merită.
‎Alege tu unul.
‎Locul ăla.
‎Când o facem? Mâine?
‎Ziua de mâine va fi lungă.
‎Zilele scurte sunt cele mai bune.
‎Voiam să vedeți toate astea.
‎Să știți cu ce vă confruntați.
‎Să o cunoașteți.
‎Locotenentul era un tip intransigent.
‎Devenise obsedat de mamă. Incidentul...
‎Incidentul...
‎m-a aruncat în abis.
‎Dacă ți-ar povesti cineva, ‎ai zice că sunt exagerări.
‎Nu știu ce să spun...
‎M-a nenorocit.
‎Putem lua pauză, dacă vreți.
‎HOSTELUL ALTUN
‎Nu trebuie să știi totul.
‎N-am vrut să știi despre lucrurile rele.
‎M-am străduit.
‎Știu, mami.
‎Mereu ai avut grijă de mine.
‎Cu butoanele tale.
‎„Apasă butonul de ștergere, Bambi. ‎Bambi, uită asta.”
‎Așa zici.
‎Fii atentă!
‎„Bambi, nu pune întrebări ‎care mă dărâmă.
‎Te rog, Bambi. Nu mă doborî.”
‎Știu totul acum, mamă. ‎Fac parte din asta.
‎Îți amintești furtuna din New York?
‎Da.
‎Aș vrea...
‎Aș vrea să fi rămas ‎fetița cu obrajii roșii de la ger.
‎Și eu, mami.
‎E timpul să ne pregătim.
‎Da?
‎Mi-e sete.
‎Îmi poți aduce niște apă?
‎Da. Mă întorc repede.
‎- Cine? ‎- Camera 207. Au sosit când erai plecat.
‎- Asta e lista de oaspeți. ‎- Mersi!
‎- Sunt gata? ‎- Da.
‎M-am întors.
‎Pari pregătită.
‎Să nu pleci din cameră ‎până nu mă întorc.
‎Cum adică? Nu mergem împreună?
‎Nu. Rămâi aici și faci bagajele.
‎Mamă, suntem Unitatea Lunii. ‎Trebuie să rămânem împreună.
‎Nu, scumpo. Nu-ți poți păta mâinile.
‎- Sunt mai puternică decât tine. ‎- Fiindcă amintirile nu te-au întinat.
‎Nu am vrut să devii ca mine.
‎- Mami... ‎- Ajunge, Bambi!
‎Ești un copil fericit.
‎Ești fiica mea. A mea.
‎Dar eu sunt fiica mamei mele.
‎Trecutul meu e foarte neplăcut.
‎Nu suntem la fel.
‎Nu poți încălca regulile noastre.
‎Nu voi permite.
‎Deci vei rămâne în cameră, bine?
‎Bine. Îmi pare rău.
‎Vino încoace!
‎- Vrei să faci ceva pentru noi? ‎- Cu bucurie.
‎E ‎Bambi ‎cartea noastră de rugăciuni?
‎- O știi pe de rost? ‎- Da.
‎Roagă-te. Pentru amândouă.
‎Nu mă lăsa singură în pădure, mamă.
‎Scumpo, mă iei drept proasta de mamă ‎a lui Bambi?
‎„Bambi își petrecea timpul ‎mai mult singur.
‎Mama lui dispărea și nu se întorcea, ‎oricât de mult ar fi chemat-o.”
‎Cerurile se întunecaseră.
‎Noaptea de smoală se pogorâse ‎asupra pădurii.
‎Mama lui își făcu apariția ‎de după un tufiș dintr-o dată.
‎Urlă de agonie.
‎Cineva o urmărea.
‎Bambi crezu că e un joc...
‎dar își dădu seama că nu era așa.
‎Mama lui, urlând de spaimă...”
‎Nu pot continua.
‎Nu pot face asta.
‎Dormi, Bambi! Adormi odată!
‎Adormi!
‎Frumoasă gazelă!
‎Cine ești?
‎Ciudato!
‎Vrei cafeaua cu sânge?
‎Mamă?
‎Iată, mama nu te-a abandonat ‎în pădure.
‎Fiindcă nu ești mama lui Bambi, ci a mea.
‎Mamă?
‎Lasă-mă să te spăl.
‎Mama, copilul. Ești copilul meu acum.
‎Sacul e plin cu bani și bijuterii.
‎O să te țină ani de zile.
‎A fost atât de rău, mami?
‎E prima dată când o fac pentru bani.
‎Nu ca să ne protejez.
‎Gura!
‎A fost oribil, Bambi.
‎- Insuportabil. ‎- Uită, mami.
‎Uită de tot, începând cu Regina de gheață.
‎O putem lua de la capăt. Un nou început.
‎Nu, scumpo. ‎Tu vei uita, iar eu îmi voi aminti.
‎E pedeapsa mea, Bambi.
‎Trebuie să plecăm.
‎Mamă?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ești rănită. Cum?
‎Sticlă, adânc.
‎De ce nu ai zis?
‎Întinde-te.
‎Ușurel.
‎Ține apăsat.
‎Am găsit banii care îți trebuiau.
‎E timpul să fac loc pentru tine, Bambi.
‎Dacă asta înseamnă să îți iau locul, ‎nu vreau.
‎Uite câte avem! ‎E suficient pentru amândouă.
‎Trebuie să fugim.
‎Dar nu putem. ‎Trebuie să oprim sângerarea.
‎- O să ne prindă dacă mergem la spital. ‎- Știu.
‎Mă ocup eu.
‎Mă întorc imediat.
‎Ce sunt astea?
‎Ce naiba?
‎FARMACIE
‎Cu ce vă pot ajuta?
‎Am nevoie de bandaje rapid.
‎Tifon, spirt, iod și vată.
‎- E cineva rănit? ‎- Îmi trebuie și calmante. Da.
‎Îți zic unde e spitalul.
‎Trebuie doar să pansez rana, ‎dar n-ar strica să știu.
‎În jos pe stradă, cam la 1,5 km.
‎Nu-l poți rata.
‎E de ajuns?
‎Da. Îți dau restul.
‎Păstrați-l.
‎Sunt aici, mamă.
‎Uite, am luat tot ce trebuie.
‎- Te simți bine? ‎- Da, scumpo.
‎UCIGAȘELE DE LA HOTEL ‎SUNT DATE ÎN CĂUTARE GENERALĂ
‎- Nu doare, nu? ‎- N-am nimic, scumpo.
‎Ia calmantele. O să te ajute.
‎Ce e, Bambi?
‎Care e problema?
‎Puștiul de la recepție e suspect.
‎Am primit un apel.
‎Nu știam că sunt în zona noastră.
‎A avut loc jaful, ‎dar nu știam că e vorba de mamă.
‎Puștiul de la recepție a sunat.
‎I se păreau suspecte.
‎A căutat pe computer...
‎și ne-a anunțat.
‎- Plecăm imediat. ‎- Sigur poți?
‎Cât timp mă ajuți tu, da.
‎- Pare să fie liber pe stradă. ‎- Da.
‎Am fost atentă la întoarcere. ‎Ți-am urmat instrucțiunile.
‎- Bravo, scumpo! ‎- Nu suntem la jumătatea cărții.
‎Nu, Bambi.
‎Fiindcă ne salvezi mereu.
‎Ascultați, băieți! ‎Nu deschide nimeni focul fără ordin.
‎- Te descurci? ‎- Da.
‎Haide!
‎Haideți!
‎E o stație de taxi în apropiere.
‎O să găsim o barcă după.
‎Bambi.
‎Ai observat?
‎Da, mamă. Au venit după noi.
‎Sunt prea aproape de data asta. ‎Mergi mai repede.
‎Grăbește-te!
‎Să ne amestecăm printre Hoardele hidoase ‎și Sufletele agățate. Hai!
‎Sunt împăcată, știi?
‎Fiindcă am trecut de jumătate.
‎A trecut partea grea.
‎Nu ne vom da bătute, nu?
‎Niciodată.
‎O să scăpăm de pe strada asta.
‎Am înfruntat pericole mai mari.
‎- Știi ce trebuie să faci, nu? ‎- Da.
‎Bambi, nu putem muri nici dacă vrem.
‎- Fugi, Bambi. ‎- Fugi, mamă!
‎Fugi, Bambi!
‎Stați! Poliția!
‎„«Acum...», spuse mama lui,
‎«...pleacă de aici ‎și nu te apropia de mine.»
‎Bambi făcu un salt ‎cu ultima fărâmă de putere.
‎Își croi cale prin zăpadă.
‎Apoi, deodată, își văzu mama împușcată.
‎Dar nu știa dacă mama lui căzuse.
‎Pocniturile îl speriaseră atât de tare, ‎încât nu vedea bine.
‎Frica îl învăluise.
‎Bambi fugi nebunește prin pădure.”
‎Nu a ezitat. A pus-o la pământ.
‎Dar știi ce? A rămas în urmă ‎ca să poată scăpa fata.
‎A spus: „Fugi!” Și încă ceva.
‎Sigur i-a spus să fugă, ‎dar nu am înțeles restul.
‎„Ambii” sau așa ceva.
‎Ne-a aruncat așa o privire...
‎Parcă ne-ar fi trimis la dracu'.
‎Iar fata nici nu s-a uitat în urmă.
‎Cu un sac de gunoi în mână ‎și ghiozdanul în spate...
‎a dispărut în întuneric.
‎Am căutat-o peste tot.
‎La hoteluri, hosteluri, ‎aeroporturi, autogări...
‎La toate, pe rând.
‎Dar...
‎nu a mai fost văzută niciodată.
‎BAZAT PE ROMANUL DE PERIHAN MAĞDEN