Jag börjar banda om du är redo.
Så, nu spelar vi in. Varsågod.
Här har vi vår standard-kulsprutepistol.
Vi använder vanligtvis 9 mm Parabellum.
Det får plats 30 i magasinet.
Kulan skjuts iväg i 400 m/s.
Ett skott på 50-60 meters avstånd kan tränga igenom en 11 cm tjock trävägg.
Enklare uttryckt...
Ingen man skulle stå pall för det.
Han skulle inte överleva.
Tänk er då...
...vad den kan göra mot en flicka, eller en vuxen kvinna.
WHO WERE WE RUNNING FROM?
Alla har sin egen bönbok, Bambi.
Alla.
Vår är Bambi.
Så är det.
Visst finner vi alltid det vi söker i den?
Den är full av tecken, mamma. Vårt eget signalsystem.
Den kan till och med förtälja oss framtiden.
Absolut.
- Vi kan hitta allt där om vi bara letar. - Så klart.
Många tror att boken slutar med att Bambis mamma dör,
men hon dör halvvägs in.
De kanske vill att den ska sluta så.
Men det är fel. Mamman dör halvvägs in.
Då blir Bambi lämnad ensam, växer upp
och bygger en ny värld åt sig själv i skogen.
Han blir stor.
Han finner kärleken.
Han blir lycklig.
Han blir stor.
Han finner kärleken.
Han blir lycklig.
Ett stjärnfall! Såg du?
Jag såg det inte, vännen.
Jag såg det inte.
Kom hit.
Kom, vännen.
Det är fullt av folk här. Det är trångt, fullpackat.
Folk går nästan på varandra vid stranden och på gatorna.
Där finns det massor av smyckesförsäljare och mattaffärer.
Mamma vill gärna gå hit.
De är så fina, mamma.
Jag älskar dem.
Det är äkta mattor från Hereke, helt i silke.
De här med?
Ja, det är också silke.
Den är underbar.
Kom nu, vännen. Vi ska gå.
- Ha en bra dag. - Detsamma.
Visst är den fin, mamma?
Jättefin.
Prova den här också.
Vilken fin färg.
- Mamma... - Ja?
Varför ska jag prova när vi inte har några pengar?
Vi kan köpa dem när vi har pengar.
VANDRARHEM
Vi bor på ett vandrarhem där det bor många turister.
Vi bor billigt nu, ligger lågt.
Vi äter det vi kommer över.
Mamma skriver mycket i sin anteckningsbok.
Jag köpte inget till dig.
Säkert att du inte vill ha?
Vi kan dela.
Ät du, vännen.
Vi kanske skulle färga det nån dag.
Du har alltid gillat min hårfärg.
Men inte längre?
Din skönhet väcker uppmärksamhet, vännen.
Du sticker ut överallt, även i folksamlingar.
Det var därför du slutade fixa mitt hår.
Bulle, två bullar, tofsar...
Du gjorde en massa fina frisyrer.
Jag måste göra plats för dig.
Först ska jag ordna pengar, sen ska du få det du behöver.
Du pratar som om vi vore halvvägs in i boken. Det är oroväckande.
Varför tar du upp det nu?
Hur ska du göra plats, mamma?
Du är det bästa jag har gjort.
Det enda som är bra.
Jag har levt för dig.
Det är jag glad för.
Okej, jag hör av mig.
Ni är borta från mor-dotter-fallet.
De anser att ni har ödslat tid och tappat kontrollen.
Vem tar över?
Minns du mannen från hotellräden, som var så självgod? Det blir han.
Men chefen...
Han kommer att döda dem om han hittar dem.
Men det är väl det de vill, inte sant?
Jag förstår inte varför folk har smycken.
Det brukade Isdrottningen alltid ha.
Och varför kör de runt i dyra bilar? Varför vill de vara där alla andra är?
De är såna, mamma.
Falska själar och gräsligt patrask.
Men nu behöver vi folksamlingen, vännen.
Vi ska smälta in och bli osynliga.
Kom.
- Vart ska vi nånstans? - Dit.
Den här var jättefin, den köper jag.
Mår du bra, mamma?
Det är inte riktigt du, varken färgen eller stilen.
Nu är det bara tre butiker kvar, vännen.
- Låt mig gissa. - Varsågod.
Den lilla juvelerarbutiken, den stora juvelerarbutiken och mattaffären.
Bra jobbat, vännen.
Juvelerarna har jag strukit.
Det skulle kosta mer än det smakar.
Då får du välja en.
Den där.
När ska vi slå till?
I morgon?
I morgon blir en lång dag, vännen.
Den bästa dagen är den som är kortast.
Jag ville visa er det här.
Jag vill att ni förstår vem ni har att göra med. Lär känna henne.
Kommissarien visste vad han ville och hade inga spärrar.
Han var besatt av mamman.
Det som hände...
...öppnade en avgrund inom mig.
Om man hörde om det skulle man tro att det var överdrift.
Jag vet inte...
Det förstörde mig.
Vi kan ta en paus, om ni behöver.
VANDRARHEM
Du behöver inte veta allt, Bambi.
De dåliga sakerna hade jag velat hålla ifrån dig.
Det har jag alltid försökt göra.
Det vet jag, mamma. Du har alltid skyddat mig.
Med din "sudda-knapp".
"Tryck på sudda-knappen, Bambi."
"Glöm det här, Bambi."
Precis så.
Lyssna på det här, då.
"Bambi, ställ inga frågor som får mig att gå i bitar."
"Snälla Bambi, jag vill inte gå i bitar."
Jag vet allting nu, mamma. Jag är en del av det.
Minns du snöstormen i New York?
Ja.
Jag önskar...
Jag önskar att du kunde fortsätta att vara den rödkindade lilla flickan.
Jag med, mamma.
Vi ska göra oss i ordning.
Okej.
Jag är så törstig.
- Kan du hämta lite vatten? - Visst, jag gör det på en gång.
- Vem var det? - Rum 207. De kom när du var iväg.
- Här är gästlistan. - Tack.
- De här är klara, va? - Ja.
Här kommer jag.
Du ser klar ut.
Du får inte gå ut medan jag är borta.
Vad menar du? Ska vi inte gå tillsammans?
Nej, du ska stanna här och packa.
Men vi är ju månenheten, mamma. Vi kan inte skiljas åt.
Nej, vännen. Du ska inte smutsa ner dina händer.
Jag är starkare än du.
Ja, för att inga hemska minnen har befläckat din själ.
Jag vill inte att du blir som jag.
- Men mamma, jag... - Det räcker, Bambi.
Du är ett lyckligt barn. Du är min dotter.
Men jag är min mammas dotter. Mitt förflutna är det värsta tänkbara.
Vi är inte likadana.
Du kan inte bryta mot våra regler.
Det tillåter jag inte.
Därför stannar du här, eller hur?
Okej. Förlåt.
Kom hit.
- Vill du hjälpa till med en sak? - Gärna, mamma.
-Är Bambi vår bönbok? - Ja.
- Kan du den utantill? - Ja.
Då ska du be.
Be för oss.
Lämna mig inte ensam i skogen, mamma.
Vem tror du att jag är, vännen? Bambis korkade mamma?
"Den senaste tiden har Bambi mest varit ensam."
"Hans mamma försvann
och hon kom inte tillbaka hur högt han än ropade."
"Himlen hade blivit blek och grå.
Det var mycket mörkt i skogen.
Plötsligt dök hans mamma upp ur buskarna.
Hon skrek av smärta.
Någon jagade henne.
Först trodde Bambi att det var en lek,
men sen förstod han att det inte var det.
Hans mamma skrek av rädsla..."
Det här går inte.
Det går inte.
Somna, Bambi. Somna nu.
Somna.
Här, vackra gasell.
Vem är du? Vem?
Vem är du själv?
Din galning.
Hur vill ni ha ert blodskaffe?
Mamma?
Se bara, din mamma lämnade dig inte ensam i skogen.
För du är inte Bambis mamma, du är min mamma.
Mamma?
Låt mig tvätta av dem.
Mamman och barnet. Nu är du mitt barn.
Sopsäcken är full av pengar och smycken.
Det räcker åt dig i flera år.
Var det hemskt, mamma?
Det var första gången jag gjorde det för pengar.
Och inte för att försvara oss.
Var tyst.
Det var hemskt, Bambi.
- Det var outhärdligt. - Förträng det, mamma.
Börja med Isdrottningen och förträng allt.
Vi kan börja om. En nystart.
Nej, vännen. Du kan glömma, jag kommer att minnas.
Det är mitt straff, Bambi.
Vi måste iväg.
Mamma?
Vad har hänt?
Du är skadad. Vad hände?
- Glas. Det är djupt, vännen. - Varför sa du inget?
Lägg dig ner.
Försiktigt.
Tryck hårt där.
Jag har ordnat pengar åt dig.
Nu gör vi plats för dig, Bambi.
Om du menar att jag ska ta din plats, så vill jag inte.
Vi har så mycket nu, det räcker till oss båda.
- Vi måste iväg, Bambi. - Det går inte.
Vi måste ta hand om ditt sår och stoppa blödningen.
-Åker vi till sjukhuset så tar de oss. - Jag vet.
Låt mig lösa det.
Jag kommer strax.
Vad är det här?
Vad händer?
APOTEK
Hur kan jag hjälpa er?
Jag behöver sårförband.
Bandage, sårtvätt, jod och en massa bomull.
Är nån skadad?
- Smärtstillande också. Ja, nån är skadad. - Jag kan förklara var sjukhuset ligger.
Jag behöver bara lägga om såret, men det vore bra att veta.
Längre ner på gatan, ett par kilometer. Där ligger det.
Räcker det?
- Absolut, du ska få växel. - Nej, behåll den.
Jag kommer, mamma. Jag kommer.
Här har vi. Jag har köpt allt som behövs, mamma.
- Mår du okej? - Jadå, vännen.
DE EFTERLYSTA HOTELLMÖRDARNA
- Det gör ont, va? - Nej. Ingen fara, vännen.
Det här är smärtstillande.
Vad är det, Bambi?
Vad är det, vännen?
Killen i receptionen verkade misstänksam.
Vi fick in ett samtal. Annars hade vi inte fått reda på att de var i området.
Vi kände till rånet, men visste ännu inte att det var mamman.
Killen i receptionen ringde.
Han tyckte att de kändes skumma.
Så han sökte på datorn,
och sen ringde han.
Vi ger oss av nu.
- Klarar du det? - Så länge du hjälper mig, så.
Kusten verkar klar.
Ja, det är tomt.
Jag var försiktig på vägen tillbaka, som du har lärt mig.
Bra, vännen.
Vi har inte kommit halvvägs in i boken än.
Nej då, Bambi.
För du räddar oss ju alltid.
Hör på nu.
Ingen skjuter förrän jag säger till.
- Går det bra? - Jadå.
Kom.
Det finns ett taxistopp på nästa gata.
Sen tar vi en båt direkt.
Bambi...
Kände du?
Ja, mamma. De är här.
De är för nära.
Gå fortare.
Skynda på.
Nu smälter vi in bland de falska själarna och det gräsliga patrasket.
Ja, kom.
Jag känner mig lugn nu, för vi har kommit längre än halvvägs.
Vi har tagit oss förbi det värsta. Vi ger inte bara upp, visst?
Aldrig.
- Vi tar oss igenom här, vännen. - Vi har varit med om mycket värre.
Du vet vad du måste göra, va?
Ja.
Bambi...
Vi kan inte dö även om vi skulle vilja.
- Spring, Bambi. - Spring!
Spring! Spring, Bambi!
Stanna! Polis!
"'Nu', sa hans mamma, 'ta dig bort härifrån, var inte nära mig.'
Bambi samlade sin sista ork och skuttade iväg.
Han flög fram genom snön.
Då blev hans mamma plötsligt skjuten.
Men han visste inte om det var mamman som föll.
Smällarna hade skrämt honom så mycket att han inte längre kunde se.
Rädslan hade omslutit honom helt.
Bambi fortsatte att springa genom skogen utan att stanna."
Han tvekade inte ens, han mejade ner henne.
Men vet du vad?
Hon stannade avsiktligt, så att flickan kunde fly.
"Spring" sa hon, och nåt mer.
Jag är säker på att hon sa "spring", men sen hörde jag inte.
Det lät kanske som "baby".
Hon gav oss en blick.
Som om hon sa: "Skit på er."
Men flickan...
Hon såg sig inte ens om.
Med soppåsen i handen
och ryggsäcken på ryggen
försvann hon i mörkret.
Vi letade överallt.
På hotell, vandrarhem, flygplatser, busstationer...
Metodiskt, överallt.
Men...
Hon syntes inte till mer.
Undertexter: Karl Hårding