Začnu nahrávat, až budete připravený.
POLICIE
A je to. Nahráváme. Můžete.
Tohle je náš standardní samopal.
Obvykle používáme 9mm náboje Parabellum.
Zásobník pojme 30 nábojů.
Úsťová rychlost je 400 m/s.
Každá rána ze vzdálenosti 50 metrů
dokáže proniknout 11 centimetry dřeva.
Jednoduše řečeno,
těmhle kulkám žádný muž neodolá.
Domů už se nevrátí.
A teď si představte,
co můžou udělat malé holce nebo dospělé ženě.
PŘED KÝM JSME UTÍKALY?
Každý má svou Knihu modliteb, Bambi.
Každý.
A my máme Bambiho.
Ano.
Copak na jeho stránkách nenajdeme, co potřebujeme?
Je plný znamení, mami.
Je jako naše signální světlice.
Když chceme, ukáže nám i naši budoucnost.
Rozhodně.
Když se díváme pozorně, je tam vše.
Přesně.
Spousta lidí si myslí, že ta kniha končí smrtí Bambiho matky,
ale ta umírá už v polovině.
Možná chtějí, aby to tak skončilo.
Ale to je špatně. Jeho matka umírá v půlce příběhu.
Pak opuštěný Bambi vyroste
a vybuduje si v lese nový svět.
Vyroste.
Najde lásku.
Najde štěstí.
Vyroste.
Najde lásku.
Najde štěstí.
Spadla hvězda! Podívej. Vidělas ji?
Neviděla, zlato.
Neviděla.
Pojď sem.
Pojď, zlato.
Je to tu přelidněné.
Hlava na hlavě.
U pobřeží jsou lidi namačkaní jeden na druhého.
A v ulicích taky.
Ulice jsou plné šperkařů a obchodů s koberci.
Matka chce pořád chodit do tohohle obchodu.
Jsou krásné, mami.
Moc se mi líbí.
Jsou to originály z Hereke.
Celé z hedvábí, madam.
Tyhle taky?
Ano, to je taky hedvábí.
Je to nádhera.
Pojď, zlato. Jdeme.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Sluší mi, co myslíš?
Opravdu moc.
Zkus i tyhle.
To je pěkná barva.
- Mami. - Ano?
Proč si je zkouším? Nemáme peníze.
Koupíme je, až je budeme mít.
HOSTEL ALTUN KLIMATIZACE, SATELITNÍ TV, WI-FI
Bydlíme v hostelu plném mladých turistů.
Šetříme. Zůstáváme mimo systém.
Jíme, co najdeme na ulici.
Matka si pořád něco píše do zápisníku.
Nevzala jsem ti, ale...
Určitě nechceš?
Můžeme se rozdělit.
Dobrou chuť, zlato.
Možná je jednou obarvíme.
Dřív se ti barva mých vlasů líbila.
Už se ti nelíbí?
Tvá krása přitahuje pozornost, zlato.
Hned vyčníváš, i v davu lidí.
Proto jsi mi přestala česat vlasy?
Drdoly, copánky, culíky...
Dělalas mi krásné účesy.
Musím ti dát prostor, Bambi.
Nejdřív seženu peníze, pak ti dám tolik prostoru, kolik potřebuješ.
Mluvíš jako v polovině knihy.
Jsou to znepokojivá slova.
Proč najednou mluvíš o prostoru?
Jak mi chceš dát prostor?
Jsi to nejlepší, co jsem stvořila.
To jediné dobré.
Žiju pro tebe.
A jsem za to ráda.
Dobře. Zavolám ti.
Jste odvoláni z případu matky a dcery.
Myslí si, že marníte čas a vymklo se vám to z rukou.
Komu ho přidělili?
Pamatujete na toho náfuku ze zátahu v hotelu?
- Jemu. - Co prosím?
Říkám vám, že jestli je najde, zabije je.
No jistě. Přesně to chtějí. Že ano, pane?
Nechápu, proč lidi nosí šperky.
Ledová královna taky vždycky nějaký měla.
Proč jezdí v drahých autech?
Proč chtějí být na přeplněných místech?
Jsou prostě takoví.
Připínací duše a Ohavné davy.
Teď ale dav potřebujeme, zlato.
Splýváme a jsme neviditelné.
Pojď se mnou.
Kam spěcháme?
Tamhle.
Ten je krásný. Koupím ho.
Mami, jsi v pořádku?
To přece nejsi ty.
Ani ta barva ani to celé.
Právě jsme to zúžily na tři obchody.
Budu hádat.
Zkus to.
Malý šperkař,
velký šperkař
a obchod s koberci.
Dobrá práce, zlato.
Ty šperkaře jsem vyřadila.
Za ty problémy to nestojí.
Který to teda bude?
Tamten.
Kdy to uděláme?
Zítra?
Zítra bude dlouhý den, zlato.
Nejlepší den je ten nejkratší.
Chtěl jsem, abyste to všechno viděli.
Chtěl jsem, abyste věděli, proti komu stojíte.
Seznamte se.
Komisař byl neústupný muž. Byl nepříčetný.
Byl matkou posedlý.
Ten incident...
ve mně zanechal velkou propast.
Kdyby vám to někdo vyprávěl, mysleli byste, že přehání.
Já nevím.
Byl jsem z toho v prdeli.
Můžeme si dát pauzu, jestli chcete.
HOSTEL ALTUN
Nemusíš vědět všechno, Bambi.
Nechtěla jsem, abys o tom špatném věděla.
O to jsem se vždy snažila.
Já vím, mami.
Vždycky jsi na mě dávala pozor.
Třeba s těmi tlačítky.
„Zmáčkni tlačítko Smazat, Bambi. Zapomeň na to.“
Přesně.
Teď sleduj.
„Bambi, neptej se na věci, které mě rozervou.
Prosím, Bambi. Nechtěj mě zdrtit.“
Už všechno vím, mami. Jsem toho součástí.
Pamatuješ na sněhovou bouři v New Yorku?
Kéž bys...
zůstala tou promrzlou holčičkou s červenými tvářemi.
Kéž by, Matko.
Musíme se připravit.
Jo?
Mám hroznou žízeň.
Přinesla bys mi zezdola vodu?
Jasně. Jen se připravím.
- Kdo je to? - Pokoj 207. Přijely, když jsi byl pryč.
Tady je seznam hostů.
Díky.
Tohle je hotové?
Jsem zpátky.
Jsi připravená.
Neodejdeš z pokoje, dokud se nevrátím.
Jak to myslíš?
Nepůjdeme spolu?
Ne. Zůstaneš tady a sbalíš věci.
Ale mami, jsme Měsíční jednotka. Musíme držet spolu.
Ne, zlato.
Nesmíme ti zašpinit ruce.
Jsem silnější než ty.
Ano jsi,
protože tvoje duše není poskvrněná zlými vzpomínkami.
Nechtěla jsem, aby ses stala mnou.
- Mami, ale já... - Bambi, dost.
Jsi šťastné dítě.
Jsi moje dcera. Moje.
Ale já jsem dcera své matky.
Moje minulost není ani trochu příjemná.
Nejsme stejné.
Nemůžeš porušit pravidla, podle kterých žijeme.
To nedovolím.
Takže zůstaneš v pokoji, dobře?
Dobře. Promiň.
Pojď sem.
- Chceš pro nás něco udělat? - Ráda bych, Matko.
Je Bambi naše Kniha modliteb?
Ano.
- Znáš ji celou nazpaměť? - Jistě.
Tak se modli.
Modli se za nás obě.
Nenechávej mě opuštěnou v lese, Matko.
Zlato, myslíš si, že jsem Bambiho hloupá matka?
„Poslední dobou trávil Bambi většinu času sám.
Jeho matka zmizela
a nevracela se, ať ji volal sebevíc.“
„Obloha byla bledá a šedivá.
Na les padla ta nejtemnější noc.
Jeho matka se najednou vynořila z křoví.
Řičela bolestí.
Někdo ji pronásledoval.
Bambi si myslel, že je to hra,
ale když se podíval pozorně, zjistil, že není.
Jeho matka křičící strachy...“
Nemůžu pokračovat.
Nedokážu to.
Usni, Bambi. Prostě už spi.
Usni.
Tady jsi, krásná gazelo.
Kdo jsi? Co jsi zač?
Kdo jsi ty?
Ty zrůdo.
Jak si dáte svou krvavou kávu?
Matko?
Podívej. Tvoje matka tě nenechala opuštěnou v lese.
Protože nejsi Bambiho matka. Jsi moje matka.
Matko?
Umyju ti je.
Moje malá Matko. Teď jsi ty moje zlato.
Ten pytel je plný peněz a šperků.
Vydrží ti roky.
Bylo to tak zlé, mami?
Poprvé jsem to musela udělat pro peníze.
Ne abych nás chránila, ale kvůli penězům.
Buď zticha.
Bylo to hrozné, Bambi.
- Bylo to nesnesitelné. - Zapomeň na to, mami.
Začni Ledovou královnou a na všechno zapomeň.
Můžeme začít znovu.
S čistým štítem.
Ne, zlato. Ty zapomeneš a já si to budu pamatovat.
Je to můj trest, Bambi.
Musíme jít.
Mami?
Co se stalo?
Jsi zraněná. Jak se to stalo?
Sklo. Je to hluboké.
Proč jsi to neřekla?
Lehni si. Udělej si pohodlí.
Opatrně.
Silně to stlač.
Sehnala jsem peníze, cos potřebovala.
Takže je čas ti dát prostor, Bambi.
Jestli mi chceš dát svůj prostor, tak nechci.
Podívej, kolik toho máme. Je toho dost pro nás obě.
Musíme vyrazit, Bambi.
Nemůžeme.
Musíme ti ošetřit ránu, zastavit krvácení.
Když půjdeme do nemocnice, chytí nás.
Já vím.
Nech to na mně.
Hned jsem tu.
Na co to vůbec je?
Co to má být?
LÉKÁRNA
Co si přejete?
Potřebuju obvazy.
Gázu, dezinfekci, jodovou tinkturu, hodně vaty.
Je někdo zraněný?
Taky léky proti bolesti. Ano, někdo je zraněný.
Můžu vás nasměrovat do nemocnice.
Potřebuju jen ošetřit ránu, ale může se to hodit.
Jděte asi dva kilometry touhle ulicí dolů.
Nemůžete to minout.
Bude to stačit?
Bohatě. Počkejte, vrátím vám.
Ne. To je dobré.
Jsem tady, Matko. Jsem tady.
Tady. Mám všechno, co potřebujeme, mami.
- Jsi v pořádku? - Jo, zlato.
CELÁ ZEMĚ HLEDÁ HOTELOVÉ VRAŽEDKYNĚ!
Nebolí to?
Ne. V pohodě, zlato.
Léky proti bolesti. Pomůžou ti.
Bambi, co se děje?
Zlato, co se děje?
Ten kluk na recepci se mi nezdá, mami.
Dostali jsme tip.
Nevěděli bychom, že jsou v našem okrsku.
Ano, došlo k loupeži, ale nevěděli jsme, že jde o matku.
Nahlásil to ten recepční.
Začal je podezírat.
Tak to vyhledal v počítači
a pak to nahlásil.
Okamžitě odjíždíme.
Určitě to zvládneš?
Pokud mi pomůžeš.
Ulice je čistá.
Jo, čisto.
Byla jsem opatrná. Řídila jsem se tvými pokyny.
Výborně, zlato.
Vidíš? Ještě nejsme v polovině příběhu.
Nejsme, Bambi.
Protože nás dokážeš pokaždé zachránit.
Poslouchejte.
Nestřílejte, dokud neřeknu.
Jsi v pořádku?
Jsem v pořádku.
Pojď.
Jdeme.
Tady kousek je stanoviště taxíků.
Hned potom zařídíme loď.
Bambi.
Všimla sis toho?
Ano, Matko. Jdou si pro nás.
Jsou moc blízko.
Běž rychleji.
Rychle.
Splyneme s Připínacími dušemi a Ohavnými davy, zlato.
Jdeme.
Jsem v klidu, víš?
Protože jsme daleko za půlkou.
To nejtěžší máme za sebou.
Nevzdáme se, že ne?
Nikdy.
Z téhle ulice se dostaneme, zlato.
Zažily jsme mnohem horší věci.
Víš, co musíš udělat, ne?
Ano.
Bambi.
Nemůžeme zemřít, i kdybychom chtěly.
- Utíkej, Bambi. - Utíkej, mami.
Utíkej. Utíkej, Bambi!
Stát! Policie!
„,Teď,‘ řekla mu matka,
,utíkej pryč a nepřibližuj se ke mně.‘
Bambi z posledních sil vyskočil.
Razil si cestu sněhem.
Pak najednou viděl, jak jeho matku střelili.
Ale nevěděl, jestli k zemi padla opravdu jeho matka.
Výstřely ho tak vyděsily,
že ani neviděl.
Strach ho naprosto obklopil.
Bambi běžel lesem bez odpočinku dál.“
Ani nezaváhal. Poslal ji k zemi.
Ale víte co?
Zůstala tam schválně, aby ta holka mohla utéct.
Řekla: „Utíkej, něco.“
Určitě řekla: „Utíkej,“ ale zbytek jsem neslyšel.
Něco jako „dandy“.
Jak se na nás dívala.
Jako by říkala: „Trhněte si.“
No a ta holka...
ani se neohlédla.
S odpadkovým pytlem v ruce
a batohem na zádech
zmizela ve tmě.
Všechno jsme prohledali.
Hotely, hostely, letiště, autobusová nádraží...
Všechno, kousek po kousku.
Ale...
nikdo už ji nikdy neviděl.
PODLE ROMÁNU PERİHAN MAĞDEN
Překlad titulků: Veronika Šnyrychová